Провадження № 2/219/951/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Архипенка К.П.

представника позивача Гуревича Р.Г.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до Першої бахмутської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про скасування заборони відчуження (арешту) жилого будинку,

В С Т А Н О В И В :

17 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до Першої бахмутської державної нотаріальної контори, в якій просить: скасувати заборону відчуження (арешт) відносно жилого будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який було зареєстровано на підставі ухвали Артемівського міського суду Донецької області від 24 січня 2000 року по справі № 2-185/2000 року. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 лютого 1992 року його дружині ОСОБА_4 належала садиба, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина позивача померла, після чого він з метою оформлення спадкових прав на вищевказану садибу звернувся до Першої бахмутської державної нотаріальної контори, де йому повідомили, що наразі успадкувати майно неможливо, оскільки відносно будинку діє обмеження відчуження (заборона), накладене ухвалою Артемівського міського суду від 24 січня 2000 року, з якої вбачається, що в рамках розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу (справа № 2/185/2000) судом накладено арешт на будинки, розташовані за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_3 , та майно і грошові кошти С(Ф)Г «Волна». У зв`язку з наведеним, постановою нотаріуса від 08 грудня 2020 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину до зняття вказаного арешту. В той же час, ОСОБА_3 ніколи не був власником житлового будинку, на який накладено арешт, та не мав жодного відношення до цього, не є родичем покійної ОСОБА_4 . Крім того, окрім позивача та його дружини, ніхто у будинку зареєстрований не був, а зі слів сусідів, ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_3 дійсно проживав по АДРЕСА_1 , проте у іншому будинку, однак на початку 2000 року виїхав за межі України та не повертався. Таким чином, наразі без видалення інформації про наявність арешту з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вищевказаної садиби позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на успадкування майна померлої дружини, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

23 грудня 2020 року позивачем недоліки усунуто, у зв`язку з чим ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 09 годину 30 хвилин 25 січня 2021 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2020 року відкритозагальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 09 годину 30 хвилин 25 січня 2021 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

25 січня 2021 року ухвалою суду відкладено підготовче засідання на 09 годину 00 хвилин 23 лютого 2021 року, залучено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якого: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме суду місце проживання якого: АДРЕСА_4 , у якості співвідповідачів до участі у справі, визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали та копії позовної заяви для подання відзиву на позовну заяву.

Підготовче засідання, призначене на 09 годину 00 хвилин 23 лютого 2021 року, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті та було відкладене на 11 годину 30 хвилин 19 березня 2021 року.

19 березня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 30 хвилин 15 квітня 2021 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник відповідача Першої бахмутської державної нотаріальної контори, який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, до судового засідання не з`явився. 02 квітня 2021 року завідувачем нотаріальної контори Шелларом В.Л. подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та прийняття рішення на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_1 , який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином: у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною. Клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи без його участі, як і відзиву на позовну заяву, від відповідача на адресу суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_3 , який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua, до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною. Клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи без його участі, як і відзиву на позовну заяву, від відповідача на адресу суду не надходило.

При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковомузадоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було роз`яснено їх права та обов`язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Аналогічні положення містяться і у ст. ст. 317, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування, земельні ділянки та інше.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року надані роз`яснення, що спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Пунктом 2 зазначеної постанови передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 1939 року народження, та ОСОБА_5 , 1937 року народження, якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_6 , з 05 червня 1969 року перебувають у шлюбі, що вбачається з копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 05 червня 1969 року (а.с. 9).

Дружині позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 лютого 1992 року, виданого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрєй Г.П., належав жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10), що також підтверджується довідкою № 521 про належність нерухомих об`єктів, зареєстрованих в КП «Бахмутське БТІ» (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21 квітня 2020 року.

З листа державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коваленко В. за вих. № 97018 від 26 листопада 2020 року вбачається, що будь-які виконавчі документи про стягнення з позивача станом на 25 листопада 2020 року до відділу не надходили, відповідно до інформації з ДРРП відомості про арешт та обтяження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_5 внесені Першою бахмутською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Артемівського міського суду б/н від 24 січня 2000 року, вказана ухвала на примусове виконання до Бахмутського МРВ ДВС СМУ МЮ (м. Харків) не надходила, будь-які виконавчі дії щодо накладення арешту або обтяження нерухомого майна, зазначеного в ухвалі суду, відділом не проводились (а.с. 13).

Згідно копії ухвали судді Артемівського міського суду Донецької області Кушнарьової В.А. від 24 січня 2000 року вбачається, що останньою накладено арешт зокрема на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_5 , який згідно ухвали належить ОСОБА_3 . Арешт на майно останнього накладено як спосіб забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики (а.с. 15).

Вказана справа за № 2-185/2000 розглянута судом 28 лютого 2000 року з винесенням рішення, що вбачається з відповіді голови Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_7 за вих. № 01-20/9842/2020 від 19 листопада 2020 року (а.с. 16).

З наявного у підшивці рішень Артемівського міського суду Донецької області № 101-200 за 2000 рік убачається, що 28 лютого 2000 року суддею Артемівського міського суду Донецької області Кушнарьової В.А. ухвалено рішення, яким розглянуто позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та стягнуто з відповідача на користь позивача 5 901,39 гривень, а в іншій частині позову відмовлено (а.с. 68-74).

Постановою державного нотаріуса Першої бахмутської нотаріальної контори Шеллара В.Л. від 08 грудня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_5 , після смерті його дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки ухвалою Артемівського міського суду від 24 січня 2000 року на вказаний будинок накладено арешт (а.с. 21).

Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалась Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10 червня 1999 року за № 364/3657.

Відповідно до п. 2.1 вказаного Положення підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Згідно статті 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Статтею 74 цього ж Закону встановлено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Таким чином, враховуючи, що накладення арешту на зазначений жилий будинок було здійснено судом за заявою ОСОБА_1 як спосіб забезпечення позову до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, а даний позов у 28 лютого 2000 року розглянуто з ухваленням рішення, суд приходить до висновку, що потреба у збереженні арешту, накладеного ухвалою судді Артемівського міського суду Донецької області Кушнарьової В.А. від 24 січня 2000 року, відпала, а на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушуються права позивача, що полягає у неможливості успадкування майна померлої ОСОБА_4 , підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування заборони відчуження (арешту) майна, з огляду на що суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, доведеними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13,76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Скасувати заборону відчуження (арешт) відносно жилого будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який було зареєстровано на підставі ухвали Артемівського міського суду Донецької області від 24 січня 2000 року по справі № 2-185/2000 року.

Повний текст рішення суду виготовлено 23 квітня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_2 , місце проживання якого: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідачі:

Перша бахмутська державна нотаріальна контора, місцезнаходження якої: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 51, ;

ОСОБА_1 , місце проживання якого: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_3 , останнє відоме суду місце проживання якого: АДРЕСА_4 .

Суддя О.С. Конопленко

27.04.2021