У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Бурдун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В

До Подільського районного суду м. Києва надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича, у якому приватний виконавець просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у виїзді за межі України.

В обґрунтування своїх вимог приватний виконавець посилається на те, що в його провадженні перебуває виконавче провадження № 60886545 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 105 818,86 грн з виконання виконавчого листа №758/10139/18, виданого 11.12.2019 Подільським районним судом м. Києва.

Виконавчий лист було видано на виконання заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 05.08.2019 р. у справі №758/10139/18.

Виконавче провадження №60886545 було відкрито постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2019.

Приватним виконавцем на адресу боржника, вказану у виконавчому листі, 16.12.2019 рекомендованим листом № 395 було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2019 № 60886545.

Вказаний лист було вручено 15.01.2020.

Постановою від 14.12.2019 на все майно, що належить боржнику, було накладено арешт.

Постановою від 20.01.2020 було накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на всіх відкритих рахунках.

Боржник не має на праві власності нерухомого майна.

За даними виписок по банківським рахункам боржника із дати видачі виконавчого листа боржником було здійснено витрати на суму 48896,08 грн та 337,07 Євро.

Боржник систематично витрачає грошові кошти на розваги, переказує кошти на рахунки інших осіб. Наявні кошти боржник на виконання рішення суду не спрямовує, вказані витрати боржника не є витратами, необхідними для існування.

Крім того, відповідно до відповіді Головного центру обробки інформації ДПСУ від 26.02.2020 №0.184-6606/0/15-20-Вих, боржник 21.12.2019 перетнув державний кордон України у напрямку в`їзду у пункті пропуск «Бориспіль-D».

Оскільки боржник ухиляється від виконання рішення, а всі інші заходи, вжиті приватним виконавцем, не призвели до стягнення заборгованості, приватний виконавець просить обмежити боржника ОСОБА_1 у виїзді за межі України, у зв`язку з необхідністю виконання судового рішення.

Згідно з вимогами ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судовому засіданні приватний виконавець підтримав подання з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні просила задовольнити подання.

Представник боржника адвокат Ніколюк О.Л. проти задоволення подання заперечувала, зазначала, що боржник не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження, не ухиляється від виконання рішення суду, а крім того нею подано заяву про перегляд заочного рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

У провадженні приватного виконавця Татарченка В.Г. перебуває виконавче провадження № 60886545 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 105 818,86 грн з виконання виконавчого листа №758/10139/18, виданого 11.12.2019 Подільським районним судом м. Києва.

Виконавчий лист було видано на виконання заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 05.08.2019 р. у справі №758/10139/18.

Виконавче провадження № 60886545 було відкрито постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2019.

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2019 № 60886545 приватним виконавцем 16.12.2019 рекомендованим листом № 395 було надіслано на адресу боржника, вказану у виконавчому листі. Вказаний лист було вручено 15.01.2020.

Постановою від 14.12.2019 на все майно, що належить боржнику, було накладено арешт, а постановою від 20.01.2020 - накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на всіх відкритих рахунках.

Боржник не має на праві власності нерухомого майна.

Згідно відповіді Головного центру обробки інформації ДПСУ від 26.02.2020 №0.184-6606/0/15-20-Вих, боржник 21.12.2019 перетнув державний кордон України у напрямку в`їзду у пункті пропуск «Бориспіль-D».

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У справі «Кайсин проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обов`язкового рішення суду стосовно однієї з сторін. У справі «Бурдов проти Росії» Європейський суд зазначив, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя.

Згідно зі статтею 1 «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 4 ст. 18 вказаного Закону вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання представника боржника на його необізнаність щодо відкриття виконавчого провадження та наявності обов`язку виконання судового рішення спростовується наявним у матеріалах справи зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 9), яким на адресу боржника, зазначену у виконавчому листі, було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про дотримання приватним виконавцем вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши надані належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що приватний виконавець вживає всіх можливих заходів для виконання рішення, однак, боржник ухиляється від його виконання.

Зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка Владислава Геннадійовича, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18, 81, 249, 263-265, 268, 441 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , без вилучення паспортного документа України для виїзду за кордон до виконання боржником зобов`язань, покладених на нього згідно заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 05.08.2019 у справі № 758/10139/18.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення;

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д. В. Петров