справа №619/5520/20
провадження №2/619/376/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Якименко Л.О.

за участю: секретаря судового засідання Ломанової І.А.

розглянув у судовому засіданнів залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В підтвердження позову посилається на те, що 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 було отримано від приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни постанову про відкриття виконавчого провадження №63552508 від 10 листопада 2020 року.

З метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження на адресу приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни було направлено адвокатський запит.

Від приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни надійшли матеріали справи виконавчого провадження.

Ознайомившись з постановою №63552508 від 10 листопада 2020 року вбачається, що підставою для відкриття виконавчого провадження слугував виконавчий напис №31748, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, 08 вересня 2020 року щодо стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 16 049, 00 грн.

Також надано виконавчий напис №31748, зі змісту якого вбачається, що між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладений кредитний договір №001-20519-270513 від 27 травня 2013 року. На підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №144/К від 26 січня 2018 року правонаступником усіх прав та обов`язків стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал». На підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 11/08/2020 -ФА від 11 серпня 2020 року правонаступником усіх прав та обов`язків стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд».

Заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» у ОСОБА_1 не існує, тому суть претензій, а тим більше їх безспірність з приводу будь-якої особи, якій нібито передано право вимоги, позивачу взагалі не зрозуміла.

З метою ознайомлення з матеріалами виконавчого напису, позивачем був направлений лист на адресу Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича.

Однак, на момент звернення з позовною заявою від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича не надходили матеріали виконавчого напису №31748 від 08.09.2020.

Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом, вважає вказаний виконавчий напис таким, який не підлягає виконанню, що при вчиненні виконавчого напису ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» та приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. не було дотримано вимог законодавства, внаслідок чого порушено права та охороні законом інтереси позивача, які підлягають відновленню та захисту судом в установленому законом порядку.

Про вчинення виконавчого напису нотаріуса позивач дізналася лише отримавши поштою від приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни постанову про відкриття виконавчого провадження №63552508 від 10 листопада 2020 року.

Також позивач хоче зазначити, що ніяких договірних відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» не мала. Будь-яких листів про те, що має заборгованість перед відповідачем не отримувала; будь-яких листів щодо переходу прав вимоги до позивача не надходило.

Тобто, позивачу не зрозуміло з яких правових підстав відповідач звернувся до приватного нотаріусу з заявою про вчинення виконавчого напису.

Вважає, що вказаний виконавчий напис №31748 від 08 вересня 2020 року вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перерішив факт наявності чи відсутності спору.

Від відповідача позивач не отримувала будь-яких листів, якими відповідач підтвердив її заборгованість перед ним та не погоджувалася і не погоджується з її розміром. Також, що не мало важливо, жоден з правонаступників за кредитним договором не надсилав позивачу повідомлення про відступлення прав вимоги.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сібільова О.В. не з`явилися, в адресованій суду заяві представник позивача Сібільова О.В. підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати за їх відсутності.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки 08 квітня 2021 року. Про поважні причини неявки відповідач суду не повідомив, відзив на позов не подав. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутності.

Третя особа - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки 22 березня 2021 року. Про поважні причини неявки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає, що справу можливо розглянути за його відсутності.

Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України,ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом було достовірно встановлено, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.Г. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №31748 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 16 049 грн. 00 коп.

10.11.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження №63552508 на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.Г. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у розмірі 16 049 грн. 00 коп.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд вказаної ухвали ВАСУ, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку такими положеннями: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 11.03.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Крім того, суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором №001-20519-270513 від 27.05.2013, на підставі якого вчинено виконавчий напис, позивачем отримано, а тому остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості за кредитним договором та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. На те, що позивач не був письмово поінформований про зміну кредитора він безпосередньо вказує у позовній заяві і матеріалами справи це твердження не спростовується.

Згідно із приписами статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сібільової О.В. подана в визначений законом строк.

Згідно вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До матеріалів справи представником позивача долучено копії договору про надання правової (правничої) допомоги від 20 листопада 2020 року, предметом якого є надання адвокатом правової допомоги клієнту та розмір оплати адвоката, яка складає 8 000,00 грн, а саме: згідно п. 5.1; відповідно до п. 3 акту приймання-передачі №1 від 31.12.2020 за договором від 20 листопада 2020 року клієнтом були сплачені 4 500, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ПН 19825373 від 15.12.2020; згідно п. 3 акту приймання - передачі № 2 від 26.04.2021 за договором від 20 листопада 2020 року клієнтом були сплачені 3 500, 00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 06.04.2021, відповідно до яких позивач поніс витрати на правничу допомогу, пов`язану із розглядом цієї справи, у сумі 8 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати виконавчий напис №31748 від 08.09.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 049 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» ( м. Київ вул. Саксаганська, буд. 14, офіс. 301) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 сплачений судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп., 840 грн. 80 коп. та 8 000 грн. витрати на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з моменту оголошення рішення, а особами, які приймають участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Л. О. Якименко