КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/2422/2021 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Гаражно-будівельний кооператив «Братіславський», про скасування державної реєстрації права власності на гаражний бокс та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

УСТАНОВИВ:

у грудні 2019 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5 .

Спадкоємцями по закону першої черги є дві особи: позивач по справі - ОСОБА_3 та мати позивача - ОСОБА_7 .

В шестимісячний строк після смерті ОСОБА_5 позивач та її мати прийняли спадщину і 03 квітня 2009 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом померлого.

Померлому ОСОБА_5 на праві власності належав гаражний бокс № НОМЕР_1 , поверх 3 в ГБК «Братіславський» в м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 18 серпня 1998 року серії НОМЕР_4, виданим Головним управлінням житло забезпечення КМДА на підставі наказу №420-с/ГК від 29.07.1998 року.

У 2018 році позивачу стало відомо, що даний гаражний бокс 16.03.2017 року перейшов у власність відповідача ОСОБА_1 .

Перехід права власності від померлого ОСОБА_5 до ОСОБА_1 в 2017 році повністю виключається, оскільки це можливо було зробити лише за життя батька.

Відповідно до витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 ставвласником спірного гаражного боксу на підставі довідки ГБК «Братіславський». Право власності зареєстровано приватним нотаріусом КМНО Ковальчук С.П. Нотаріус зареєстрував право власності відповідача на гаражний бокс на підставі довідки ГБК «Братіславський» від 15березня 2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 повністю сплатив свій пайовий внесок за гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «Братіславський» в м. Києві.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 , доповнивши у вересні 2020 року позовні вимоги, просила суд скасувати державну реєстрацію права власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «Братіславський» в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 на підставі рішення приватного нотаріуса КМНО Ковальчука С.П., про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 34385847 від 22.03.2017 року. Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину гаражного боксу № НОМЕР_1 , загальною площею 18,1 кв.м., в ГБК «Братіславський» в м. Києві. Зобов`язати ОСОБА_1 звільнити помешкання боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Братіславський» в АДРЕСА_1 в двотижневий строк з виплатою позивачу пені за кожний день прострочки. Стягнути з відповідача понесенні позивачем витрати в сумі 10 000,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Скасовано державну реєстрацію права власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 в Гаражно-будівельному кооперативі «Братіславський» в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 34385847 від 22 березня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати по справі 2 000,00 грн. сплачених витрат на професійну правову допомогу та 1 000,00 грн. сплаченої суми судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року у вигляді накладення арешту на гаражний бокс № НОМЕР_1 в Гаражно-будівельному кооперативі «Братіславський» в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 34385847 від 22.03.2017 року.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Луценко Є.П. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, неправильне застосування норма матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву залишити без розгляду.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, шо гаражний бокс № НОМЕР_1 в кооперативі «Братіславський» був набутий відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про кооперацію» та Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивача і за даними спадкової справи співвласницею спірного гаражного боксу, в січні 2017 року, будучи членом кооперативу «Братіславський», сама запропонувала відповідачу прийняти від неї в користування гаражний бокс № НОМЕР_1 , який вона не мала змоги утримувати, ремонтувати та сплачувати членські внески в кооперативі.

На підставі членства в кооперативі, відповідно до п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, відповідач подав до нотаріуса документи на оформлення права власності на спірний гаражний бокс.

Крім того, відповідно до Довідки БТІ № 259 від 01.02.2017 року, право власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Братіславський» на вказану дату не було зареєстровано, що і стало підставою для реєстрації нотаріусом Ковальчуком С.П. права власності на гаражний бокс за відповідачем.

Також, звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що рішення суду першої інстанції було ухвалене без залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_7 - матері позивача, яка являється співвласником спадкового майна, про що відповідачем було заявлене відповідне клопотання. На думку відповідача, відмова суду першої інстанції залучити ОСОБА_7 в якості третьої особи порушує принцип змагальності та порушує права та законні інтереси цієї особи.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому частиною 1 статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

01 квітня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшло повідомлення, в якому зазначено, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне територіальне управління Міністерства юстиції у місті Києві припинило свою діяльність від 23 грудня 2020 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 03 квітня 2009 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори було видано позивачу ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину гаражного боксу № НОМЕР_1 , поверх 3, що знаходиться в ГБК «Братіславський» по АДРЕСА_1, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проведено 22.03.2017 року приватним нотаріусом КМНО Адаменко О.І., що порушує права та інтереси позивача.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони зроблені відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 1994 року ОСОБА_5 було видано ордер №18 на гаражний бокс в ГБК «Братіславський». Ордер виданий згідно розпорядження голови Ватутінської районної Ради депутатів від 11 січня 1995 року №45 і є єдиним документом на право займання боксу та користування ним (т. 1, а.с.36).

Відповідно до укладеного 12 жовтня 1994 року договору між ГБК «Бритіславський» та ОСОБА_8 , останній зобов`язується внести паєвий внесок на розрахунковий рахунок ГБК «Братіславський» в розмірі 1 700 дол. США, безповоротний вступний внесок в сумі 200 дол. США. ГБК «Братіславський» зобов`язується надати ОСОБА_8 місце для зберігання особового транспорту в гаражному кооперативі після завершення будівництва і отримання вищевказаної суми на розрахунковий рахунок (т. 1 а.с.37).

Згідно довідки ГБК «Братіславський» від 14 травня 1997 року ОСОБА_5 дійсно є власником гаражного боксу № НОМЕР_1 на ІІІ поверсі ІІ поверхових гаражів ГБК «Братіславський» по АДРЕСА_1. Площа бокса складає 18 кв.м. Земельна ділянка виділена під будівництво гаражів кооперативу «Братіславський» відведений рішенням виконкому Київської міської ради народних депутатів №985 від 03.10.1986 року. ОСОБА_5 є членом ГБК «Братіславський» з 06 грудня 1994 року. Вартість паєнакопичення склала 160000000 крб. і виплачена ним повністю в січні 1994 року (т. 1, а.с.39).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 19 серпня 1998 року вбачається, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить гаражний бокс № НОМЕР_1 , поверх 3 в ГБК «Братіславський», площею 18,2 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 . Свідоцтво видане на підставі наказу від 29 липня 1998 року №420-С/ГК (т. 2, а.с.15).

Із копії спадкової справи вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 16 серпня 2008 року (т. 2, а.с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження вбачається, що позивач ОСОБА_3 є дочкою померлого ОСОБА_5 (т. 2, а.с. 10).

03 квітня 2009 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори було видано позивачу ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину гаражного боксу № НОМЕР_1 , поверх 3, що знаходиться в ГБК «Братіславський» по АДРЕСА_1 (т.2, а.с. 35).

Зазначене також підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №19283835 від 03 квітня 2009 року (т. 2, а.с.42).

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п`ята робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Як вбачається із роз`яснень, даних в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ №5 від 04.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, права, зареєстровані до 1 січня 2013 року, залишаються дійсними та повторно їх реєструвати в Державному реєстрі прав не потрібно.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що власником гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Братіславський» по АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_1 .

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проведено 22 березня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Адаменко О.І. на підставі заяви ОСОБА_1 від 16 березня 2017 року та наданих документів, зокрема інформації, яка зазначена в довідці Комунального підприємства Київської міської ради Київське бюро технічної інвентаризації ГЖ-2017 №259 від 01 лютого 2017 року, відповідно до якої вбачається, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «Братиславський» по АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстровано.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про скасування державної реєстрації права власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 в Гаражно-будівельному кооперативі «Братіславський» в АДРЕСА_1, оскільки свідоцтво про право на спадщину від 03 квітня 2009 року відповідно до статті 1301 ЦК України визнано недійсним не було, а наявність запису про державну реєстрацію права власності порушує право або інтерес позивача.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що гаражний бокс № НОМЕР_1 в кооперативі «Братіславський» набутий відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про кооперацію» та Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не заслуговують на увагу та спростовуються вищевикладеними обставинами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивача і за даними спадкової справи співвласницею спірного гаражного боксу сама запропонувала відповідачу прийняти від неї в користування спірний гаражний бокс № НОМЕР_1 не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи наявна заява останньої від 28 серпня 2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 ніколи не дарувала ОСОБА_1 оскаржуваного гаражного боксу, не поступалась правами власності та членства в кооперативі та ніколи не мала такого наміру.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_7 успадкувала лише Ѕ частину вказаного гаражного боксу, тобто розпоряджатися на власний розсуд цілим об`єктом нерухомого майна без згоди іншого власника, в даному випадку позивача, остання не мала права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст. 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.