ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4433/21 Справа № 185/5800/20 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетроської області від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Перша про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ СК Перша про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 24 вересня 2019 року ОСОБА_1 керуючи технічно справним автомобілем марки Ford Transit Connect, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , рухався по правій смузі проїзної частини вул.Заводській у місті Павлограді Дніпропетровської області, яка має по одній смузі pyxy в кожному напрямку, від провулка Лікарняного у напрямку провулка Залізничного, та наближався до нерегульованого перехрестя з другорядною вулицею Братською, на яку мав намір виконати поворот наліво. У зустрічному напрямку по своїй смузі проїзної частини вулиці Заводської у місті Павлограді Дніпропетровської області від провулка Залізничного у напрямку провулка Лікарняного, рухався технічно справний мотоцикл марки Spark SP110C-2W без реєстраційного номеру під керуванням ОСОБА_2 . Наблизившись до перехрестя з другорядною вулицею Братською, відповідач ОСОБА_1 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи будь-яких перешкод технічного i фізичного характеру для безпечного забезпечення рухy, за наявності об`єктивної та реальної можливості спостерігати за рухом транспортних засобів у зустрічному напрямку, не надавши перевагу мотоциклу Spark SP1l0C-2W, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо під керуванням ОСОБА_2 , почав виконувати поворот лівоpyч, рухаючись в напрямку заїзду до вулиці Братської, виїхавши при цьому на зустрічну смугу руху вулиціЗаводськоїу м.Павлоград.У ходіподальшогозближеннязазначенихтранспортних засобів на вулиді Заводській у м.Павлоград, перед перехрестям з вулицею Братською, відповідач ОСОБА_1 на смузі pyxy зустрічного напрямку допустив зіткнення правою передньою частиною керованого ним автомобіля марки Ford Transit Connect, реєстраційний номер НОМЕР_3 з правою бічною частиною мотоцикла Spark SP110C-2W під керуванням ОСОБА_2 , на його смузі руху. Вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року у кримінальній справі №185/10729/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, встановлено, що внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода і позивачу були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. 03 липня 2020 року ПАТ СК Перша сплатили на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 93 329 грн. 41 коп., в я кості страхового відшкодування за шкоду завдану моєму здоров`ю з вини відповідача ОСОБА_1 , тобто повністю виконала свої зобов`язання за договором страхування. Крім завданої ОСОБА_2 матеріальної шкоди, яка полягає у витратах, викликаних необхідністю лікування, придбання ліків, протезування, посиленого харчування, тощо, завданої ОСОБА_2 у результаті протиправних (злочинних) дій відповідача ОСОБА_1 , які виразились у грубому порушенні ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 Про правила дорожнього руху та експлуатації ним джерела підвищеної небезпеки автомобіля марки Ford Transit Connect, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що спричинило ушкодження здоров`я ОСОБА_2 , як потерпілому від злочину, завдано і немайнових втрат, спричинених каліцтвом, моральними та фізичними стражданнями, які потягли негативні зміни у його житті. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, грошові кошти у розмірі 98 432 грн 21 коп., судові витрати у сумі 6840 грн. 80 коп., з яких 840 грн. 80 коп. витрати на оплату судового збору, 6000 грн. витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетроської області від 07 вересня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ Страхова компанія Перша.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетроської області від 04 лютого 2021 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 70 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 6840 грн 80 коп, у тому числі: судовий збір 840 грн. 80 коп, витрати на професійну правничу допомогу 6000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення від 04 лютого 2021 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, зменшивши її розмір з 70 000 грн. до 25 000 грн. та в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши їх розмір з 6000 грн. до 2000 грн., посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року у справі №185/10729/19 встановлено, 24 вересня 2019 року приблизно о 19 годині 55 хвилин обвинувачений ОСОБА_1 керуючи технічно справним автомобілем Ford Transit Connect, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , рухався по правій смузі проїзної частини вулиці Заводської у місті Павлограді Дніпропетровської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, від провул.Лікарняного у напрямку провул.Залізничного, та наближався до нерегульованого перехрестя з другорядною вул.Братською, на яку мав намір виконати поворот наліво. У вказаний вище час, у зустрічному напрямку по своїй смузі проїзної частини вул.Заводської у м.Павлограді Дніпропетровської області від провул.Залізничного у напрямку провул.Лікарняного, рухався технічно справний мотоцикл Spark SP110C-2W без реєстраційного номеру під керуванням водія потерпілого ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню, та перевозив в якості пасажира ОСОБА_3 . Наблизившись до перехрестя з другорядною вул.Братською, обвинувачений ОСОБА_1 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, за наявності об`єктивної та реальної можливості спостерігати за рухом транспортних засобів у зустрічному напрямку, не надавши перевагу мотоциклу Spark SP110C-2W під керуванням потерпілого ОСОБА_2 , що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, почав виконувати поворот ліворуч, рухаючись в напрямку заїзду до вул.Братської, виїхавши при цьому на зустрічну смугу руху вул.Заводської міста Павлограда. Потерпілий ОСОБА_2 , маючи об`єктивну можливість виявити небезпеку для свого руху, створену автомобілем Ford Transit Connect під керуванням водія ОСОБА_1 , та маючи в своєму розпорядженні технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом зниження швидкості, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та продовжив рух далі наближаючись до траєкторії руху автомобіля Ford Transit Connect. У ході подальшого зближення зазначених транспортних засобів на вул.Заводській м.Павлограда, перед перехрестям з вул.Братською, обвинувачений ОСОБА_1 на смузі руху зустрічного напрямку допустив зіткнення правою передньою частиною керованого ним автомобіля Ford Transit Connect з правою бічною частиною мотоцикла Spark SP110C-2W під керуванням потерпілого ОСОБА_4 , на смузі руху останнього. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_1 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 16.11. Правил дорожнього руху, відповідно до яких: п. 1.3 Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а так само бути взаємно ввічливими. п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. п. 2.3: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі. п.16.11. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв. Порушення обвинуваченим ОСОБА_1 п. 16.11. Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани голови, тяжкої травми правої гомілки, відкритого уламкового перелому середньої третини обох кісток правої гомілки з обширним пошкодженням та розчавленням м`яких тканин, дефектом кістки та м`яких тканин, комбінованого шоку II ст., які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення. Дії обвинуваченого ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України: як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вказаним вироком ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, внаслідок якого потерпілому ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани голови, тяжкої травми правої гомілки, відкритого уламкового перелому середньої третини обох кісток правої гомілки з обширним пошкодженням та розчавленням м`яких тканин, дефектом кістки та м`яких тканин, комбінованого шоку ІІ ст., які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення (а.с.9, 10). Вирок набрав законної сили 21 січня 2020 року.

Частиною 6 ст.82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована ПрАт СК Перша відповідно до полісу обов`язкового страхування №АО/3589123, строком дії з 08 липня 2019 року до 07 липня 2020 року включно (а.с.46).

Встановлено, страховою компанією ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування 03 липня 2020 року у розмірі 93 329 грн. 41 коп.

З медичної картки стаціонарного хворого №5825 ОСОБА_2 , вбачається, що у ОСОБА_2 , в результаті ДТП виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани голови, тяжкої травми правої гомілки, відкрито уламкового перелому середньої третини обох кісток правої гомілки з обширним пошкодженням та розчавленням м`яких тканин, дефектом кістки та м`яких тканин, Комбінованого щоку 2 ступеню, ОСОБА_2 , переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, обурення, тривоги, струху за своє здоров`я та життя (а.с.11-13).

На момент дорожньо- транспортної пригоди, наслідком якої стало каліцтво, ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом у Національній гвардії України, однак через перенесені травми, рішенням ВЛК ДУ ТМО МВС України по Дніпропетрській області ОСОБА_2 було визнано непридатним до військової служби. Після цього, зі рішенням Міжнародної Павлоградської МСЕК, на підставі акту огляду медико-соціальною експертною комісією, ОСОБА_2 була дана ІІ група інвалідності, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, бланк серії 12ААБ№615482 від 13 лютого 2020 року (а.с.43).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Враховуючи наведене, ступінь, тривалість та характер моральних і фізичних страждань, що пов`язані з травмою дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи другу групу інвалідності, з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та такий розмір буде достатнім та необхідним.

Стосовно вимог про відшкодування витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У положеннях ч.5 та ч.6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зменшити витрат на правничу допомогу з 6000 грн. до 2 000 грн, посилаючись на завищений та неспівмірний розмір витрат на правову допомогу.

З матеріалів справи вбачається, 06 серпня 2020 року ОСОБА_2 уклав з адвокатом Пономаренко А.В. договір про надання правової допомоги (а.с.48).

З Акту приймання передачі виконаних робіт від 06 серпня 2020 року вбачається, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу допомогу згідно договору б/н про надання правової допомоги від 06 серпня 2020 року, гонорар за надану правову допомогу складає 6000 грн. (а.с.51).

З розрахунку про надання послуги від 24 серпня 2020 року вбачається, адвокатом надана наступна правова допомога: ознайомлення з наданими клієнтом документами, проведення попереднього аналізу справи, консультація клієнта щодо шляхів вирішення спору, копіювання документів необхідних для підготовки позовної заяви - 1 година вартістю 600 грн., підготовка і роздруківка позовної заяви про відшкодування моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Роздруківка копій документів, які додаються до позовної заяви - 9 годин вартістю 5400 грн.(а.с.47).

Відповідно до квитанції від 24 серпня 2020 року адвокат Пономаренко А.В. отримав 6000 грн. від ОСОБА_2 в якості оплати за договором б/н від 06 серпня 2020 року (а.с.50).

Розподіляючи витрати, які ОСОБА_2 поніс на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що наявні в матеріалах справи: розміри гонорару за надання правової допомоги за видами правової допомоги, опис послуг з кількістю витраченого адвокатом часу і вартістю наданих послуг, платіжні доручення, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З опису наданої правової допомоги (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавались ОСОБА_2 адвокатом Пономаренко А.В. та полягають у тому, що адвокат здійснив ознайомився з наданими клієнтом документами, провів попередній аналіз справи; підготував і роздрукував позовну заяву, роздрукував копій документів, які додаються до позовної заяви.

Участі у судових засіданнях 03 листопада 2020 року, 10 грудня 2020 року, 04 лютого 2021 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Пономаренко А.В. не приймав.

10 грудня 2020 року, 04 лютого 2021 року у судовому засіданні приймав участь інший представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 (а.с.91, 92, 96, 97, 143).

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що зазначені ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зменшити їх розмір до 2000 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід частково задовольнити, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетроської області від 04 лютого 2021 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши її розмір з 6000 грн. до 2000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетроської області від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Перша про відшкодування моральної шкоди змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши їх розмір з 6000 грн. до 2000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова