Провадження № 4-с/752/118/21
У Х В А Л А

Іменем України

08.10.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

при секретарі Потапенко Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича, -

в с т а н о в и в :

09.12.2020 р. заявник звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва зі скаргою на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Д.А., відповідно до якої просить визнати неправомірні дії державного виконавця при винесенні 25.11.2020 р. постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 752/19949/16-ц, виданого 02.03.2018 р. Голосіївським районним судом м.Києва про зобов`язання не чинити перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні квартирою та зобов`язати старшого державного виконавця Кушніренка Д.А. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Свою обгрунтована тим, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2018 у справі № 752/19949/16-ц позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення задоволено. Вселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до кв. АДРЕСА_1 , зобов`язано відповідачів надати ключі від всіх замків на вхідних дверях квартири, зобов`язано не читини перешкоди у користуванні жилим приміщенням та стягнуто судові витрати.

Заявник зазначає, що про наявність указаного заочного рішення у справі він дізнався лише 13.03.2018, отримавши вказане заочне рішення засобами поштового зв`язку. 13.03.2018 подав заяву про перегляд заочного рішення у справі № 752/19949/16-ц. 02.07.2018 із Єдиного державного реєстру судових рішень стало відомо про існування ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2018 з тексту якої, серед іншого вбачається, що 02.03.2018 на підставі зазначеного рішення було видано виконавчі листи. Тобто, до набрання заочним рішенням законної сили Голосіївським районним судом м. Києва вже було видано виконавчі листи. 24.07.2018 заявником було подано апеляційну скаргу на заочне рішення від 30.01.2018 у справі № 752/19949/16-ц. За наслідками її розгляду було прийнято постанову Київського апеляційного суду від 15.11.2018. В подальшому постановою Верховного Суду 18.12.2019 у справі № 752/19949/16, провадження № 61-2185св19, постанову Київського апеляційного суду від 15.11.2018 було скасовано.

Заявник зауважує, що постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 25.11.2020 є незаконною, а дії державного виконавця при її винесенні є неправомірними, оскільки виконавчий документ, за яким було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 не відповідає вимогам закону, що є підставою для його повернення стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII.

10.12.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі.

В судове засідання заявник, державний виконавець, заінтересовані особи не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись у спосіб, предебачений ст.128 ЦПК України.

Неявка учасників судового розгляду в силу положень ст 432 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В ході розгляду скарги судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2018 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення задоволено. Вселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до кв. АДРЕСА_1 , зобов`язано відповідачів надати ключі від всіх замків на вхідних дверях квартири, зобов`язано не читини перешкоди у користуванні жилим приміщенням та стягнуто судові витрати з відповідачів в рівних частинах.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2018 задоволено заяву ОСОБА_2 , виправлено описку у виконавчих листах, виданих Голосіївським районним судом м. Києва 02.03.2018 у цивільній справі № 752/19949/16-ц.

Відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 26.06.2018 залишено без задоволення заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.11.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2018 - без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.11.2018 ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2018 в частині задоволення заяви ОСОБА_2 про виправлення описки у виконавчому листі, виданому Голосіївським районним судом м. Києва від 02.03.2018 та зазначення в ньому ідентифікаційних номерів відповідачів скасована та постановлена у цій частині нова ухвала про відмову в задоволенні цих вимог.

Постановою Верховного Суду від 18.12.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 15.11.2018 скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.06.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2018 залишено без змін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.12.2020 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення - відмовлено.

Постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Д.А. від 25.11.2020 р. відкрито виконавче провадження №63719458 про усунення перешкод ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у користуванні жилим приміщенням.

Відповідно до положень статті 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках (ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 4 Закону встановлено вимоги до виконавчого документа, де в п.4 ч.1 передбачено, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

В силу положень ст. 18 Закону з метою захисту інтересів стягувача виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відсутність у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків) боржника не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові №471/283/17-ц від 22 серпня 2018, частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до абз. 9, 10, 11 п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на відмову у відкритті виконавчого провадження за відсутності індивідуального ідентифікаційного номеру боржника - фізичної особи, судам слід враховувати правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 25.06.2014 справа № 6-62цс14.

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на встановлені в ході розгляду скарги обставини, зважаючи на те, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного коду боржника не є перешкодою для виконання судового рішення, і на момент видачі виконавчих листів заочне рішення набрало законної сили в силу положень ст.284 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя