справа № 165/146/21
провадження №2/165/254/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Пилипчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитором спадкування,

встановив:

15.01.2021 АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 29.01.2013, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. За вищевказаним договором відповідач зобов`язувався щомісячно повертати заборгованість по кредиту, яка складалася із заборгованості по тілу кредиту, відсотками, а також інших витрат згідно з Умовами. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, однак ОСОБА_2 , користуючись кредитними коштами, не дотримувався умов кредитного договору щодо його погашення, допускаючи систематичне порушення термінів повернення кредиту. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а оскільки зобов`язання останнього допускають провонаступництво, тому 21.03.2019 була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса Ушакової Ю.А. та 30.01.2020 позивачем було отримано відповідь нотаріуса, де зазначалось, що спадкоємцем померлого є ОСОБА_1 . Вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входить у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника. 11.06.2020 до спадкоємиці було направленого лист-претензію. Станом на день подачі позову жодних дій останньою на погашення заборгованості вчинено не було і з огляду на вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача суму боргу всього в розмірі 11330,50 грн., а також судові витрати по справі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, представник АТ КБ «ПриватБанк» у заяві поданій до суду разом з позовною заявою, просив суд справу розглядати за відсутності представника банку.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги не визнає, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з підстав, що викладені нею у відзиві на позовну заяву (а.с.105-106). Вказала, що початок строку вимоги у зобов`язальних правовідносинах сторін відповідно до ст. 1281 ЦК України є дата смерті позичальника, зокрема, в даному випадку 28.07.2017, тому АТ КБ «ПриватБанк», згідно з положеннями ч. 2 ст. 1281 ЦК України, як кредиторові спадкодавця, належало протягом шести місяців починаючи з 27.08.2017 звернутися з претензією до нотаріуса, однак банк звернувся лише 21.03.2019 з такою претензією за місцем відкриття спадщини до приватного нотаріуса Ушакової Ю.А., а з позовом до суду про стягнення боргу кредитором спадкодавця позивач звернувся лише 23.12.2020 через поштовий зв`язок, тобто з пропуском строку звернення. Оскільки з претензією до нотаріуса та з позовом до суду про стягнення боргу кредитором спадкодавця позивач звернувся відповідно 21.03.2019 та 23.12.2020, тобто з пропуском строку звернення відповідно до положення ст. 1281 ЦК України, більше як через рік після смерті позичальника ОСОБА_2 , а строк пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (присічними), вважає, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавився права вимоги, тому у задоволенні позову просить відмовити, оскільки права ПАТ КБ «ПриватБанк» як кредитора припинились.

Суд, дослідивши матеріали позову в їх сукупності, приходить до такого висновку.

З копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил та Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов та Правил) (а.с.17-45) вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та винагороди банку у зазначені строки.

У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Правилами передбачено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Відповідно до Умов та Правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14 червня 2018 року повне та скорочене найменування юридичної особи Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») змінилося на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк»).

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 29.01.2013 (а.с.10-11) вбачається, що ОСОБА_2 за життя порушував умови договору, а саме не здійснював погашення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування ним. Заборгованість відповідача за вищевказаним договором складає 11330,50 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.48).

У відповіді на відзив позивач наголошує, що позивачу стало відомо про смерть позичальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.117-119).

15.05.2018 банк звернувся до Нововолинського державної нотаріальної контори з претензією в порядку ст.1281 ЦК України (а.с.122) і 21.03.2019 до приватного нотаріуса Ушакової Ю.А., від якої 30.01.2020 надійшла відповідь, датована 29.11.2019, про заведення спадкової справи на майно померлого ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 . Одночасно зазначено, що 30 січня 2018 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/10 частки квартири АДРЕСА_1 на ім`я дружини спадкодавця ОСОБА_1 (а.с.51-52).

11.06.2020 ОСОБА_1 направлялися листи-претезії, у яких позивач пред`явив вимоги до останньої (а.с.53-58).

Встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право на пред`явлення вимог до спадкоємців.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1281, ст.1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

За приписами ч.2 ст.1281 ЦК України, якщо кредитор міг дізнатися про прийняття спадщини, він має право пред`явити вимогу до спадкоємця, який прийняв спадщину, у шестимісячний строк від дня, коли міг дізнатися про відкриття спадщини.

На думку позивача, спадкоємцем покійного ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 , яка є відповідачем у справі.

За приписами ст.12, ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд вважає, що за приписами ч.2 ст.1281 ЦК України, якщо кредитор міг дізнатися про прийняття спадщини, він має право пред`явити вимогу до спадкоємця, який прийняв спадщину, у шестимісячний строк від дня, коли міг дізнатися про відкриття спадщини.

Початок строку вимоги у зобов`язальних правовідносинах сторін відповідно до ст. 1281 ЦК України є дата смерті позичальника, зокрема, в даному випадку 28.07.2017, беручи до уваги, що банку було відомо про дату смерті позичальника, та було прикріплено свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому АТ КБ «ПриватБанк», згідно з положеннями ч. 2 ст. 1281 ЦК України, як кредиторові спадкодавця, належало протягом шести місяців починаючи з 28.07.2017 звернутися з претензією до нотаріуса, однак банк звернувся з такою претензією лише 15.05.2018 до Нововолинської державної нотаріальної контори та 21.03.2019 за місцем відкриття спадщини до приватного нотаріуса Ушакової Ю.А., а з позовом до суду про стягнення боргу кредитором спадкодавця позивач звернувся лише 23.12.2020 через поштовий зв`язок, тобто з пропуском строку звернення.

З положень ч. 4 ст. 1281 ЦК України вбачається, що в разі, якщо кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (№ 14-53цс18) викладено висновок суду про те, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Судом встановлено, що договір між банком та ОСОБА_2 укладено 29.01.2013. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак з претензією банк звернувся лише 15.05.2018 до Нововолинської державної нотаріальної контори та 21.03.2019 за місцем відкриття спадщини до приватного нотаріуса Ушакової Ю.А., а з позовом до суду лише 23.12.2020 року (а.с.70), тобто позивачем пред`явлено вимоги з пропуском визначеного законом шестимісячного строку, який є преклюзивним. Строк пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (присічними), вважає, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавився права вимоги.

З вищевикладеного випливає, що АТ КБ «Приватбанк» пропустив шестимісячний строк пред?явлення вимог кредитором до спадкоємців.

Спростовуючи відзив відповідача на позов (а.с.117), представник позивача зазначив, що стосовно смерті позичальника ІНФОРМАЦІЯ_2 у банку був доданий документ, зокрема свідоцтво про смерть. Також зазначає, що першу претензію кредитора банком було направлено 15.05.2018 до Нововолинської державної нотаріальної контори, 21.03.2019 позивачем повторно була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса Ушакової Ю.А.

Однак, при зверненні з претензією до спадкоємців позивачем було пропущено шестимісячний строк визначений законом.

Всупереч зазначеним вимогам Цивільного процесуального кодексу України, представник позивача не подав суду належних доказів, які б підтверджували підставність та правомірність заявлених вимог.

Проаналізувавши надані сторонами і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи наведені вище норми матеріального і процесуального законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 2270,00 грн. (а.с.1) суд залишає за позивачем АТ КБ "Приватбанк".

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.89, ст.141, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.272, ст.273 ЦПК України, на підставі ст. 257, ст.1281, ст.1282, ст.1296 ЦК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий, в користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001, , кредитором спадкодавця заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.01.2013, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 11330 (одинадцять тисяч триста тридцять) грн. 50 коп., відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук