Провадження № 6/537/77/2021
Справа № 537/1519/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2021 року м. Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Мурашової Н.В.,

за участі секретаря Должаніци В.С.,
державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Докійчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області справу за поданням державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Різниченка Геннадія Юрійовича про примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_1

в с т а н о в и в :
Державний виконавець Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Різниченко Г.Ю. звернувся до суду з поданням, в якому просив дозволити примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 для забезпечення примусового виконання виконавчого листа Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області №2-925/2012 від 10.05.2012 року про стягнення аліментів зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини.

В обґрунтування подання зазначено, що на примусовому виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження №44852717 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-925/2012, виданого 10.05.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення аліментів зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини. Виконавче провадження відкрито 25.09.2014 року. Станом на 01.04.2021 року боржник має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 147579,40 грн. Боржнику відомо про наявність відкритого виконавчого провадження, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. В ході примусового виконання виконавчого документу встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, має відкриті рахунки в банківських установах, проте кошти на них відсутні, не отримує заробітну плату, пенсію, інші доходи, не володіє транспортними засобами. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.08.1996 року Управлінням житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Перереєстрація чи зміна часток між власниками квартири не здійснювалася, права вимоги (іпотеки, застави, тощо) щодо квартири не реєструвалися. За даною адресою відсутні зареєстровані особи. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно сину, ОСОБА_1 , який є боржником за виконавчим документом. 16.04.2020 року ОСОБА_1 подав до Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована нотаріусом за №1-391. Таким чином Стьопочкін прийняв спадщину, яка залишилася після померлої ОСОБА_4 , однак не зареєстрував її в установленому законом порядку. 13.04.2021 року боржнику ОСОБА_1 на адреси: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 направлені повідомлення про проведення 22.04.2021 року о 14:30 год. виконавчих дій, пов`язаних з описом та арештом майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_2 . Проте доступу до помешкання надано не було, про що складено акт державного виконавця. Державний виконавець зазначив, що на даний час боржником ОСОБА_1 не сплачена заборгованість зі сплати аліментів, боржник не вживає жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, в тому числі для часткової сплати боргу, не працевлаштовується, приховує свої доходи та майно. З метою забезпечення реального виконання рішення суду, враховуючи ненадання державному виконавцю доступу до квартири, для перевірки його майнового стану та проведення опису належного йому нерухомого майна, виникла необхідність у примусовому проникненні до житла.

Державний виконавець Докійчук Т.В. в судовому засіданні підтримала подання, просила його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Заслухавши державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-925/2012, виданого 10.05.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з 16.01.2012 року.

25.09.2014 року за вищевказаним виконавчим листом постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №44852717.

Про наявність відкритого виконавчого провадження боржник ОСОБА_1 обізнаний, про що свідчать його клопотання про звільнення заробітної плати з-під арешту від 22.07.2020 року та 03 серпня 2020 року.

06.11.2018 року за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, накладено на боржника ОСОБА_1 штраф в розмір 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 46161,76 грн., про що винесено постанову, яка направлена боржнику та стягувачу 06.11.2018 року за №94187.

22.05.2019 року постановою державного виконавця накладено арешт на кошти на рахунках боржника ОСОБА_1 в банках.

За повідомленням АТ «Акцент-Банк» від 06.06.2019 року №20.1.0.0.0/7-20190529/658 та АТ КБ «ПриватБанк» від 30.07.2019 року №20.1.0.0.0/7-190726/1095 на рахунках ОСОБА_1 відсутні кошти.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.08.2019 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді 120 годин суспільно-корисних робіт.

11.12.2019 року за збільшення розміру заборгованості боржника зі сплати аліментів на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, накладено на боржника ОСОБА_1 штраф в розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів, нарахованої за період з 01.11.2018 року по 01.12.2019 року, що складає 6678,50 грн., про що винесено постанову, яка направлена боржнику та стягувачу 11.12.2019 року за №101164.

20 грудня 2019 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області задоволено подання державного виконавця та ухвалено здійснити примусовий привід боржника ОСОБА_1 до Автозаводського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області за адресою: м. Кременчук, вул. А. Маслова, буд. 15/4, каб. 14 «А». Ухвала суду не виконана, боржник до відділу не доставлений.
Згідно рапорту старшого ДОП Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області Бакая О. від 01.06.2020 року, при перевірці адреси можливого проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_4 встановлено, що за вищевказаною адресою ніхто двері не відчинив, при спілкуванні з сусідами не вдалося з`ясувати осіб, які проживають в даній квартирі. А в поясненнях ОСОБА_5 зазначено, що ОСОБА_1 раніше був зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 , проте ніколи там не проживав.
Згідно актів державного виконавця від 25.08.2020 року, боржник ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 не проживає, належного йому майна не виявлено. За адресою АДРЕСА_4 доступу до помешкання надано не було.
Станом на 01.04.2021 року заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-925/12 від 10.05.2012 року становить 147579,40 грн.

За даними відомостей Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 05.02.2021 року №1012/01-27 згідно адресної картки (форма Б) за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 05.02.2021 року зареєстровані особи відсутні.

З метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 державним виконавцем направлялися запити до відповідних установ.

За даними ІС ДП «НАІС» від 03.04.2021 року за ОСОБА_1 в МВС відсутні дані про зареєстровані транспортні засоби.

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду України №, № від 05.04.2021 року про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформації щодо ОСОБА_1 не знайдено.
Згідно наданого Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» свідоцтва про право власності, виданого 05 серпня 1996 року №4755/2 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 21.10.2019 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №2486.

16.04.2020 року ОСОБА_1 , який є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 15.02.2018 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, оформив в Четвертій державній нотаріальній конторі Полтавської області заяву на прийняття спадщини.

Під час виходу державного виконавця 21.01.2021 року та 18.02.2021 року за адресою АДРЕСА_2 з метою проведення опису майна, належного боржнику ОСОБА_1 , доступ до квартири не надано, двері ніхто не відчинив.

13.04.2021 року держаним виконавцем направлено ОСОБА_1 офіційне повідомлення про проведення 22.04.2021 року о 14:30 год. за адресою АДРЕСА_2 виконавчих дій, пов`язаних з описом та арештом майна.

Проте ОСОБА_1 не отримав вказані повідомлення державного виконавця про проведення 22.04.2021 року виконавчих дій, що підтверджено трекінгом поштового відправлення.

22.04.2021 року перевірити майновий стан боржника за адресою АДРЕСА_2 не надалося можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, про що державним виконавцем складено акт.

Відповідно до ст. 124 Конституції, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 19 Закону, боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Отже, умовами примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника є сукупність обставин, а саме: наявність у боржника чи іншої особи, належних боржнику майна і коштів, а також перешкоджання боржником чи іншою особою державному виконавцю у вільному доступі до житла для проведення виконавчих дій.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Таким чином, обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

13.04.2021 року державний виконавець направив ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , повідомлення про проведення 22.04.2021 року виконавчих дій, а саме дій, пов`язаних з описом та арештом майна за адресою АДРЕСА_7 .

Разом з тим, належних доказів отримання боржником повідомлення про проведення виконавчих дій та надання доступу до житлового приміщення з метою перевірки майнового стану боржника та здійснення виконавчих дій, суду надано не було.
З роздрукованого трекінгу відправлень з сайту Укрпошта вбачається, що повідомлення державного виконавця пр опроведення 22.04.2021 року виконавчих дій небули вручені боржнику.
Отже, до клопотання не додано доказів на підтвердження того, що боржник був обізнаний про проведення виконавчих дій 22.04.2021 року.

Крім того юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Матеріали справи не містять доказів, які б стверджували, що боржник був обізнаний про проведення виконавчих дій 22.04.2021 року, що боржник проживає за адресою АДРЕСА_7 , що боржник в денний час перебував у вказаному житловому приміщенні в момент виїзду державного виконавця. За таких обставин відсутні підстави вважати, що боржник умисно перешкоджав державному виконавцю проникнути в житлове приміщення, у зв`язку з чим виникла необхідність саме примусового проникнення до житла.

Додані до подання акти державного виконавця від 21.01.2021 року, 18.02.2021 року, 22.04.2021 року не можуть вважатися такими доказами.

Так, акти державного виконавця, якими зафіксовано відсутність боржника за адресою: АДРЕСА_2 , - складено одноособово державним виконавцем, без участі понятих. Не було опитано сусідів з метою встановлення осіб, які проживають за вказаною адресою.
У вказаних актах державного виконавця зазначено, що двері за адресою: АДРЕСА_2 ніхто не відчинив, доступу до квартири надано не було. При цьому не конкретизовано ким саме не надано доступу до помешкання.
За таких обставин суд не вбачає доведеним факту проживання ОСОБА_6 за вказаною адресою, наявність його речей у вказаному приміщенні, не доведений і факт обізнаності боржника про необхідність проникнення державному виконавцю в житлове приміщення для опису майна 22.04.2021 року, не доведено факт вчинення боржником умисних дій, направлених на перешкоджання державному виконавцю проникнути у вказане приміщення.
Суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх можливих заходів для примусового виконання рішення суду для того, щоб ставити питання про примусове проникнення до житла боржника. Так, в 2021 році державний виконавець не звертався до суду з поданням про привід боржника для проведення виконавчих дій, пов`язаних з описом майна за адресою: АДРЕСА_2 , з метою повідомлення боржника ОСОБА_6 про проведення таких виконавчих дій. Державний виконавець не звертався до суду з поданням про розшук боржника з метою встановлення його місця перебування.
Суду подано заяву ОСОБА_1 , посвідчену 16.04.2020 року державним нотаріусом Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори Піцул В.Ю., зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 бажає прийняти спадщину ОСОБА_4 , нотаріусом йому було роз`яснено право подати вказану заяву для прийняття спадщини до державної нотаріальної контори або приватного нотаріуса до 18.04.2020 року та право її відкликання. Проте суду не було подано докази на підтвердження факту подання ОСОБА_1 вказаної заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4 до державної нотаріальної контори чи до приватного нотаріуса, які уповноважені здійснювати нотаріальні дії на території за місцем розташування спадкового майна в строк до 18.04.2020 року для підтвердження факту прийняття спадщини. Не було подано докази про відкриття нотаріусом спадкової справи ОСОБА_4 . Не було подано докази відсутності інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частину спадщини ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Не було подано докази про відмову у прийняті спадщини ОСОБА_4 її другого сина ОСОБА_7 .
Наведені обставини унеможливлюють встановлення факту наявності у ОСОБА_1 права на цілу квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Враховуючи вище викладене, суд встановив відсутність достатніх підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, а саме до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, і може застосовуватися лише у тих обставинах, коли державний виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Тому суд вважає, що подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власника домоволодіння та осіб, які в ньому проживають, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 439, 258-260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Різниченка Геннадія Юрійовича про примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 15 днів з дня складення її повного тексту. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 30.04.2021 року.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.