У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2021 Справа №607/15406/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді Братасюка В.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості про визнання відмови від зобов`язань та розірвання договору протиправним, визнання незаконним неналежне виконання зобов`язань за договором, стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості про визнання відмови від зобов`язань та розірвання договору №1901/215-19 протиправним, визнання незаконним неналежне виконання зобов`язань за пунктом №5.2 договору, стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, встановлено, що позов підлягає залишенню без руху, оскільки не повністю відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України.

Пунктами 6, 7, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити:

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

Позивачем ОСОБА_1 в порушення вищевказаних норм закону не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Також відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В позовній заяві позивачем заявлено вимоги немайнового характеру до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості про визнання відмови від зобов`язань та розірвання договору №1901/215-19 протиправним, визнання незаконним неналежне виконання зобов`язань за пунктом №5.2 договору, та вимогу про стягнення з ОСОБА_2 директора (керівника) Тернопільського міськрайонного центру зайнятості грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно п.2 ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору встановлюється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2021 року складає 908 гривень.

Окрім цього, приписами ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Також суд зауважує, оскільки відшкодування моральної шкоди визначено сумою грошових коштів, тому заявлена позовна вимога є майновою, і згідно п.1 ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 гривень) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11350 гривень).

Відтак, виходячи з двох вимог немайнового характеру, сума судового збору має становити 1816 гривень та з вимоги майнового характеру про стягнення моральної шкоди 11350гривень.

Крім того суд зауважує, що позивачем зазначено відповідачем Тернопільський міськрайонний центр зайнятостіоскільки, однак вимога про стягнення моральної шкоди заявлена до ОСОБА_2 , директора (керівника) Тернопільського міськрайонного центру, а Суд самостійно не вправі обирати сторону співвідповідача.

Разом із позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, у якому посилається на те, що використанню обов`язку на звернення до правосуддя, оплаті судового збору серед іншого також перешкоджають: неможливість належним чином відпрацьовувати 3 роки за договором №501Д-МО36 (в т.ч. за посвідченням свідоцтвом ТК 107/15); скрутна ситуація на ринку праці протягом тривалого часу, неможливість стабільно отримувати дохід та безперешкодно витрачати його; неможливість безперешкодно допомогою по безробіттю сплачувати мої зобов`язання в т.ч. комунальні послуги в т.ч. з причини нехтування моїм правом ст. 46 Конституції України - не менше прожиткового мінімуму; неможливість безоплатно отримувати освіту, навіть за укладеним договором про державне замовлення (вимагання і примушування до неправомірної вигоди в т.ч. у вигляді витрат на додаткові послуги, що і так мають надаватись безоплатно, виробнича практика, стажування на городі у професорів, замість як на робочому місці у роботодавця); неможливість безоплатного проходу в будинок де зареєстровано місце проживання, вимагання абонплати за прохід, примушування до закупівель карток-чіпів тощо; роботодавець затримує зарплату.

Просив звільнити його від сплати судових витрат, судового збору (або зменшити розмір на 100 %), в т.ч. оскільки:

-предметом позову є захист соціального права споживача, на освіту, на соціальне страхування, на свободу договору, соціальні послуги, тощо;

-розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу.

За офіційним визначенням, споживач це фізична особа, яка купує, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Жодних обґрунтувань щодо того яке саме право як споживача порушено не зазначено.

Розглянувши клопотання про звільнення від сплати судового збору суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч 1 та ч. 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Проте, вказаною нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Пунктом 27 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 10 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що відповідно до статті 8 Закону №3674-VІ єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Разом з цим, позивачем до клопотання про звільнення від сплати судового збору, надано копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 30.04.2021року за 1-4 квартал 2020року.

Вирішуючи питання звільнення/зменшення суми сплати судового збору, слід надати належну фактичну та правову оцінку наданим доказам щодо майнового стану позивача.

З огляду на надані позивачем докази, змістом яких вбачаються незначні суми соціальних виплат Тернопільським МРЦЗ, на ім`я позивача, поряд з тим за відсутності більш повної інформації, котра може свідчити про дійсне майнове становище позивача (інформації про отримувані доходи за попередні роки, копії трудової книжки, відповідно до якої він офіційно не працює, довідки відділу обслуговування громадян щодо нарахування пенсії (в разі перебування на обліку в органах ПФУ), відомостей з речових прав на нерухоме майно, інформації з сервісного центру МВС про наявність/відсутність транспортних засобів, тощо), суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору.

Таким чином, позивачу слід виправити зазначені недоліки позовної заяви та сплатити судовий збір в розмірі, встановленому законом, або надати документи, що підтверджують звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

А тому, в силу вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позов підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі наведеного і, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості про визнання відмови від зобов`язань та розірвання договору протиправним, визнання незаконним неналежне виконання зобов`язань за договором, стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання зазначених в ухвалі вимог позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернена.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк