Справа № 163/3387/20
Провадження № 2/163/99/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович),

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про визнання вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. виконавчого напису № 92278 від 16 листопада 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» заборгованості за кредитом в сумі 11 740,72 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що жодних боргових зобов`язань позивач перед ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» не має та у договірних правовідносинах із цим товариством ніколи не перебувала. 04 жовтня 2007 року між позивачем та ТОВ «Комерційний банк «Дельта» був укладений договір на відкриття карткового рахунку на умовах надання кредитної карти «Visa Classik», проте заборгованість за цим договором позивач погасила в повному обсязі та будь-яких претензій щодо наявності заборгованості банк до неї не пред`являв. Від ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» та від приватного нотаріуса Горая О.С. позивач також не отримувала ніяких претензій та заяв з вимогами про наявність заборгованості і необхідність її погашення. У зв`язку із цим вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за цим виконавчим написом, чим порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Оспорюваним виконавчим написом порушуються права позивача, оскільки стягнення за ним звернено на її заробітну плату по місцю роботи.

Крім цього, представник позивача після отримання від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» запитуваних документів у поданому з дотриманням положень ч.5 ст.49 ЦПК України клопотанні вказала, що на момент видачі оспорюваного виконавчого напису закінчився трирічний строк позовної даності, оскільки кредитний договір був укладений 04 жовтня 2007 року на 364 календарних дні, тому строк позовної давності розпочався 03 жовтня 2008 року, а закінчився - 02 жовтня 2011 року.

У часники справи в судове засідання не з`явились.

Представник позивача в канцелярію суду подала заяву про підтримання позову і розгляд справи за її і позивача відсутності.

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» про час і місце судового розгляду двічі належним чином було повідомлене, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення, проте про причини неявки в судове засідання свого представника не сповістило, відзиву на позов не подало, як і заяв щодо процедури розгляду справи.

Третя особа приватний нотаріус Горай О.С. про причини неявки в судове засідання також не сповістив, письмових пояснень щодо суті спору не подав, хоча про перебування даної справи на розгляді суду достовірно був обізнаний, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

За змістом ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 26 квітня 2021, тобто, дата складення повного судового рішення.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

04 листопада 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» звернулось до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису по кредитному договору № 001-02082-041007 від 04 жовтня 2007 року, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Відповідно до змісту цієї заяви кредитний договір № 001-02082-041007 від 04 жовтня 2007 року був укладений між ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_1 23 квітня 2020 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2230/К, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» перейшло право вимоги, у тому числі, за кредитним договором № 001-02082-041007 від 04 жовтня 2007 року. Письмове звернення до позичальника ОСОБА_1 про погашення заборгованості було проігнороване, тому ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» набуло права дострокового стягнення заборгованості, яка станом на 04 листопада 2020 року становить 11240,72 гривень, з яких: по кредиту - 10640,72 гривень, по штрафам і пені - 600,00 гривень.

На підставі цієї заяви, до якої ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» додала кредитний договір № 001-02082-041007 від 04 жовтня 2007 року, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копію виписки з ЄДР, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 16 листопада 2020 року видав виконавчий напис № 92278 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» 11740,72 гривень заборгованості за кредитним договором.

За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Клехом А.Є. відкрито виконавче провадження № 63766110 та постановою від 01 грудня 2020 року звернув стягнення на доходи ОСОБА_1 , які вона отримує у відділі освіти, молоді та спорту Любомльської міської ради.

Отже, у справі встановлено, що стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оспорюваним виконавчим написом проводиться з підстав, що випливають з кредитних правовідносин.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Згідно із ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У статті 88 Закону «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 N 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Таким чином, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса (16 листопада 2020 року), стосувався лише нотаріально посвідчених договорів відповідно до пункту 1 цього Переліку.

Із договору № 001-02082-041007 від 04 жовтня 2007 року на відкриття карткового рахунку на умовах надання кредитної карти, укладеного між ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_1 , який був наданий ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» приватному нотаріусу Гораю О.С. для вчинення виконавчого напису, вбачається, що він не був посвідчений нотаріально.

За таких обставин у справі має місце недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Крім цього матеріали вчиненого виконавчого напису не містять достовірних та беззаперечних доказів безспірності кредитної заборгованості з огляду на відсутність у них належної виписка з рахунку ОСОБА_1 як боржника та підтверджуючого документа про отримання нею письмової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» про необхідність погашення кредитної заборгованості.

Надана ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» на клопотання представника позивача виписка з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 001-02082-041007 за своїм змістом не відповідає вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", оскільки у ній зазначено виключно суму заборгованості та її складові без відображення руху коштів за особовим рахунком позивача з моменту надання кредиту і до моменту виникнення заборгованості.

Надана на це ж клопотання представника позивача копія згрупованого поштового відправлення, відповідно до якого позивачу ОСОБА_1 разом із листом-повідомленням і договором про відступлення права вимоги надсилався лист-вимога про усунення порушень кредитного зобов`язання, свідчить лише про направлення таких документів, однак жодним чином не підтверджує їх отримання позивачем ОСОБА_1 .

Крім цього, сторона позивача оспорює вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат».

У пункті 1.4 договору № 001-02082-041007 від 04 жовтня 2007 року визначено, що кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод.

У заяві ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» на вчинення виконавчого напису навіть не вказаний строк, за який підлягає стягненню кредитна заборгованість.

Жодних доказів на підтвердження того, що кредитування рахунку позивача ОСОБА_1 здійснювалось понад 364 календарних днів, як передбачено п.1.4 договору, ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» не надало.

Дана обставина не підтверджується й випискою з особового рахунку ОСОБА_1 через її невідповідність, як вказано вище, вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Наведене вочевидь дає підстави для висновку, що приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не пересвідчився у тому, що з дня виникнення права вимоги по вказаному кредитному договору минуло не більше трьох років.

Таким чином, у зв`язку із поданням ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» документів, які не підтверджують наявності безспірної заборгованості в розумінні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року Переліку, та не дотримання приватним нотаріусом вимог ст.88 Закону «Про нотаріат» щодо наявності підстав для вчинення виконавчого напису в межах трирічного строку з дня виникнення права вимоги на стягнення кредитної заборгованості, судом встановлено підстави для задоволення позову і визнання виконавчого напису № 92278 від 16 листопада 2020 року таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору в загальній сумі 840,80 гривень слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем виконавчий напис № 92278 від 16 листопада 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» заборгованості в сумі 11740 (одинадцять тисяч сімсот сорок) гривень 72 копійки.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача - ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 .

Найменування відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Паріс»; місце знаходження - вулиця Велика Васильківська 77А, Печерський район, місто Київ; ЄДРПОУ - 38962392.

Ім`я третьої особи - - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович; місце знаходження - вулиця Велика Бердичівська 35, місто Житомир.

Головуючий : суддя С.А.Шеремета