Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - адвоката Пархоменка С.С.,

представника відповідача - адвоката Хомюка П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить поділити майно, набуте нею та відповідачем ОСОБА_2 , як подружжям, під час шлюбу, а саме: 1) визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частини квартири АДРЕСА_1 ) виділити у власність ОСОБА_2 наступне майно: 3/8 (три восьмих) частини квартири АДРЕСА_1 , вантажний малотоннажний автомобіль марки «Mercedes-Benz» Vito НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зареєстрованого 02.10.2012 ВРЕР-12 УДАІ в м. Києві, НОМЕР_4 ; 3) стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 3 974,80 грн.

Позов мотивований тим, що 17.09.1994 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Пролетарського району м. Макіївки Донецької обл. (актовий запис №50). ІНФОРМАЦІЯ_1 у цьому шлюбі народився спільний син ОСОБА_3 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження Пролетарської селищної Ради Гірницького району м. Макіївки Донецької області здійснено відповідний запис №31 від 22.06.1995. Приблизно в 1996 році, колишнє вже на цей час, подружжя разом з сином переїхали з м. Макіївка, Донецької області до м. Києва.В 2002 році на підставі Договору купівлі-продажу на ім`я Позивача була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , грошові кошти на придбання цього об`єкту нерухомості були використані з грошових коштів зароблених та заощаджених самотужки Позивачем. В цій квартирі позивач з відповідачем мешкали разом із сином протягом кількох років. 22.06.2006 р. між Позивачем та АКБ «Аркада» був укладений Договір №50514 про участь у Фонді фінансування будівництва, згідно з яким Позивач передала Банку в декілька етапів згідно з графіком грошові кошти у довірче управління для внесення їх на рахунок Фонду фінансування будівництва з метою отримання в подальшому у власність визначеного об`єкту інвестування, що фактично являє собою інвестиційну угоду у будівництво квартири. Загальна вартість об`єкта будівництва, який підлягав передачі Позивачу згідно з цією інвестиційною угодою, склала 539 661 (п`ятсот тридцять дев`ять тисяч шістсот шістдесят одна) грн. 13 коп. Головним управлінням житлового забезпечення КМДА право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстроване на ім`я Позивача та видане Свідоцтво про право власності. На момент укладення подружжям договору інвестування будівництва квартири в новобудові за адресою: АДРЕСА_3 , об`єкт не був введений в експлуатацію і будинок був непридатним для проживання в ньому. Тому грошові кошти, отримані в 2006 році від продажу квартири АДРЕСА_3 у розмірі 77 258 гривень подружжя витратило на оренду тимчасового помешкання, в якому мешкало протягом двох років, та облаштування нової квартири. В березні 2008 року сім`я переїхала в нову квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом цього цивільного спору. В період подружнього життя в зареєстрованому шлюбі сторонами, окрім квартири, було набуте й інше майно, зокрема: вантажний малотоннажний автомобіль марки «Mercedes-Benz» Vito 112 CDI, вартість якого з урахуванням стану його зношеності становить 255 300 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч триста) гривень, в еквіваленті 10 000 доларів США, згідно курсу НБУ станом на 28.10.2016. Вказаний автомобіль перебуває в одноособовому користуванні Відповідача і після розірвання шлюбу. 08.12.2014 заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва за позовною заявою Позивача шлюб між нею та Відповідачем було розірвано.

Ухвалою від 05.12.2016 р. відкрито провадження у справі № 758/13244/16-ц за вказаним позовом (суддею Зарицька Ю.Л.).

Ухвалою від 10.04.2017 р. заяву представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову - задоволено частково; заборонено проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням (купівля-продаж, дарування, застава, оренда та інші) та державною реєстрацією права власності на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» Vito 112 CDI, кузов № НОМЕР_2 , 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 02.10.2012, НОМЕР_4 , виданого ВРЕР-12 УДАІ в м. Києві, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 06.11.2017 р. матеріали вказаної справи передані на розгляд судді Супрун Г.Б.

В травні 2018 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив поділити майно набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як подружжям під час шлюбу, а саме: 1) визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частини квартири АДРЕСА_1 ) виділити у власність ОСОБА_2 наступне майно: 3/8 (три восьмих) частини квартири АДРЕСА_1 , вантажний малотоннажний автомобіль марки «Mercedes-Benz» Vito НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зареєстрованого 02.10.2012 ВРЕР-12 УДАІ в м. Києві, НОМЕР_4 ; 3) стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 3 974,80 грн.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 28.11.2018 р. матеріали вказаної справи передані на розгляд судді Войтенко Т.В.

Ухвалою від 03.12.2018 року прийнято справу до провадження судді Войтенко Т.В. та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою 12.07.2019 р. у задоволенні клопотання про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі відмовлено.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 25.11.2019 р. дана справа розподілена на суддю Ларіонову Н.М.

Ухвалою від 11.08.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.

В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що дане майно придбане у зареєстрованому шлюбі, а тому має бути поділено у рівних частках. Додав, що на теперішній час в провадженні Подільського районного суду м.Києва перебуває справа за його позовом про поділ майна подружжя.

Суд, встановивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 17.09.1994 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Пролетарського району м. Макіївки Донецької області (актовий запис №50).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у цьому шлюбі народився спільний син ОСОБА_3 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження Пролетарської селищної Ради Гірницького району м. Макіївки Донецької області здійснено відповідний запис №31 від 22.06.1995р.

22.06.2006 р. між Позивачем та АКБ «Аркада» був укладений Договір №50514 про участь у Фонді фінансування будівництва, згідно з яким Позивач передала Банку в декілька етапів згідно з графіком грошові кошти у довірче управління для внесення їх на рахунок Фонду фінансування будівництва з метою отримання в подальшому у власність визначеного об`єкту інвестування, що фактично являє собою інвестиційну угоду у будівництво квартири.

Загальна вартість об`єкта будівництва, який підлягав передачі Позивачу згідно з цією інвестиційною угодою, склала 539 661 (п`ятсот тридцять дев`ять тисяч шістсот шістдесят одна) грн. 13 коп.

На виконання умов вказаного договору ОСОБА_1 сплатила АКБ «Аркада» 22.06.2006 р. -169 995,41 грн., 24.07.2006 р. - 27 987,41 грн., 03.10.2006 р. - 27 987,41 грн., 29.11.2006 р.- 46 005,82 грн., тобто в повному обсязі вартість об`єкту будівництва за умовами договору.

Вказана обставина підтверджується прибутковими касовими ордерами № 20 від 22.06.2006 р., № 49 від 24.07.2006 р., № 34 від 03.10.2006 р., № 46 від 29.11.2006 р., які містяться в матеріалах цивільної справи.

21.11.2007 р. Головним управлінням житлового забезпечення КМДА право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстроване на ім`я Позивача та видане Свідоцтво про право власності.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2014 р., яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, другастатті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина другастатті 364 Цивільного кодексу України.)

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВС з аналогічних спорів, в яких ВС роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Натомість, надане позивачем свідоцтво від 21.11.2007 р. про право власності на квартиру є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, що містить у собі основні характеристики, відомості, що характеризують об`єкт нерухомості та його складові.

Згідно вищевказаного правовстановлюючого документу, вищевказана квартира належить позивачу ОСОБА_1 на праві саме приватної власності, а тому є безпідставним твердження позивача про поділ цієї квартири саме за вимогою ОСОБА_1 .

Як зазначили обидві сторони в судовому засіданні та міститься інформація в ЄДРСР, в провадженні Подільського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа № 758/6766/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням та визнання права спільної часткової власності без виділення частки майна в натурі, предметом якого є, зокрема, визнання права спільної часткової власності без виділення частки майна в натурі на 1/2 частину квартири вищевказаної квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Отже, в межах даної справи ОСОБА_2 оспорює право приватної власності ОСОБА_1 на спірну квартиру.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 04.04.2017 р. провадження у справі № 758/6766/16-ц було зупинено, про що є відповідна електронна копія даної ухвали в ЄДРСР.

А відтак, в межах цивільної справи № 758/6766/16-ц ОСОБА_1 , як відповідач, може визнати спірну квартиру об`єктом спільної сумісної власності подружжя, погодитись на її розподіл з відходом від рівності часток подружжя, зокрема так, як просить у даній справі № 758/13244/16-ц.

Враховуючи викладене, оскільки правовий статус об`єкта нерухомого майна як спільного сумісного майна подружжя, про поділ якого заявила у своїх вимогах позивач, під час судового розгляду залишився недоведеним, не надано суду жодного належного та допустимого доказу для з`ясування джерела придбання відповідачем спірного майна та набуття його саме за спільні кошти подружжя, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

На підставі наведеного, ст.ст. 60, 70, СК України, керуючись ст.ст.10, 11,12, 14, 76, 81, 89, 193, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 );

Відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя Н. М. Ларіонова