Номер провадження: 22-ц/813/3357/21
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення, на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Мурзенко М.В. 12 листопада 2020 року у м. Одеса,

встановила:

У листопаді 2019 року Департамент комунальної власності ОМР звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення (а.с. 2-5, 78-80).

В обґрунтування заяви Департамент комунальної власності Одеської міської ради посилався на те, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2011 року позовну заяву ОСОБА_3 було задоволено, визнано за нею право власності, в порядку спадкування, на 14/25 частин домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , що складаються із житлового будинку «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні «Д» площею 27,1 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 533 кв.м.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 червня 2014 року було задоволено апеляційну скаргу прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, скасовано заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2011 року та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2015 року позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_3 були задоволені, визнано 14/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 62,4 кв.м. у тому числі житловою 48,5 кв.м., відумерлою спадщиною після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , та витребовано у ОСОБА_3 14/25 частин будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 62,4кв.м. у тому числі житловою 48,5 кв.м. у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 120810191, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 квітня 2018 року № 25739332, власником 14/25 частини домоволодіння АДРЕСА_3 , є територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради. Проте, як стало відомо позивачу із Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 січня 2016 року №52000575, право власності на 14/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1630.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року позовні вимоги Одеської міської ради було задоволено у повному обсязі, витребувано із володіння ОСОБА_1 у власність територіальної громади м. Одеси в особі міської ради 14/25 частин домоволодіння АДРЕСА_4 , що складається із житлового будинку «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці загальною площею 533 кв.м., проте відповідач вказане майно не звільняє, також позивачем було встановлено, що у вказаній частині будинку без правовстановлюючих документів проживає відповідач ОСОБА_2 .

Позивач зазначав, що 14/25 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що є власністю територіальної громади м. Одеси, відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року, по справі №521/11709/16-ц, незаконно займає під житло ОСОБА_1 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року позов Департамента комунальної власності Одеської міської ради було задоволено. Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14/25 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , які складаються із житлового будинку літ. «Б» площею 29,8 кв.м., літньої кухні літ. «Д» площею 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці загальною площею 533 кв.м. (а.с. 205-207).

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Департаменту комунальної власності ОМР судовий збір у сумі 1 921 грн. в рівних частках з кожного (а.с. 225-226).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 228-2230).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року позов Департамента комунальної власності Одеської міської ради було задоволено. Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14/25 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , які складаються із житлового будинку літ. «Б» площею 29,8 кв.м., літньої кухні літ. «Д» площею 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці загальною площею 533 кв.м.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року вказане рішення суду було залишено без змін.

Згідно п.3 ч.1?ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.8?ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп., що підтверджується відповідною квитанцією від 24 жовтня 2019 р. (а.с. 1).

Таким чином, з огляду на те, що позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради були задоволені у повному обсязі рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що порушення прав позивача було допущено обома відповідачами, у зв`язку із чим з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальній сумі 1921 грн. 00 коп., в рівних частках з кожного.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2020 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 23 квітня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.В. Князюк