справа №619/1680/21
провадження №2/619/821/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого 20.12.1985 Виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради народних депутатів, на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний будинок зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно довідки про склад сім`ї №63 від 24.03.2021 виданої Солоницівською селищною радою, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, ОСОБА_3 з січня 2020 року без поважних причин не проживає в будинку за вказаною адресою. В січні 2020 року відповідач добровільно виїхав з вищезазначеного будинку та забрав з нього всі свої речі.

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд про їх задоволення.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно в будинку АДРЕСА_1 він не проживав з січня 2020, крім того вказав, що наданий час проживає за іншою адресою. Однак про задоволення позовних вимог заперечував.

Суд, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого 20.12.1985 Виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради народних депутатів, на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.03.2021 №248915110, вказаний будинок АДРЕСА_1 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Як вказує позивач у вищезазначеному будинку зареєстрований відповідач, ОСОБА_5 , проте з січня 2020 року і по теперішній час за вказаною адресою він не проживає, що підтверджується актом депутата Солоницівської селищної ради від 09.03.2021.

Крім того, даний факт підтвердив сам відповідач, ОСОБА_3 .

Таким чином суд вважає, що відсутність відповідача свідчить про те, що він добровільно залишив спірне житлове приміщення.

Крім того, згідно довідки Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 15.01.2021 №205/08 ОСОБА_3 22.08.2020 здійснив купівлю нерухомого майна у смт Вільшани.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Конституцією України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Так, відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Так, відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в належному позивачу житловому приміщенні залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, житловою площею будинку не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої його реєстрації у будинку позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування вищевказаним будинком.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в Харківський апеляційний суд через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 13.12.2021.

Суддя Л. В. Калиновська