ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/360/21
провадження № 2/753/3966/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2021 р. Дарницький районний суду м. Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Ганіної М.Д., розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 2 421 839,99 грн., з яких 2 150 866,13 грн. - борг за договором позики, 270 973,86 грн. - 3 % річних від простроченої суми.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.10.2016 сплив строк, коли повинно було виконано зобов`язання, тому є всі наявні правові підстави для стягнення з відповідача коштів у сумі 2 150 866,13 грн. Крім того позивач просить стягнути 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 270 973,86 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.01.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.02.2021 розгляд справи відкладено на 12.04.2021.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.03.2021 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 753/360/21.

Ухвалою суду від 17.05.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву не надав.

Як визначено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.09.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики (між фізичними особами, безпроцентної), відповідно до умов якого позивач передав відповідачу безвідсоткову позику в сумі 83 343,00 доларів США готівкою, а відповідач зобов`язався повернути отриману суму в строки і у порядку, зазначені в даному договорі (п. 1.1 договору).

ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 83 343,00 доларів США строком на один місяць, що підтверджується розпискою від 15.09.2016, яка є невід`ємною частиною договору позики від 15.09.2016, укладеного між сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як передбачено п. 2.2 договору, строк повернення позики становить один місяць з моменту надання суми позики. Повернення позики можливе частинами впродовж терміну дії цього договору.

Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, кінцевим строком повернення позики є 15.10.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

На підтвердження невиконаного обов`язку відповідача повернути суму позики позивачем надано до суду оригінал розписки від 15.09.2016.

Будь-яких належних та допустимих доказів належного виконання умов договору позики відповідачем суду не надано.

Щодо валюти виконання зобов`язання суд зазначає, що відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

Хоча суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2 150 866,13 грн. боргу за договором позики підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач не виконав взяті на себе за договором позики від 15.09.2016 зобов`язання, грошові кошти у сумі 83 343, 00 доларів США, що за курсом НБУ (станом на 15.10.2016 становить 25,8074 грн. за 1 долар США) складає 2 150 866,13 грн. позивачу не повернув, а тому з відповідача підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми за період з 16 жовтня 2016 року по 25 грудня 2020 року у розмірі 270 621,27 грн. згідно з розрахунком суду.

Відповідно до частини третьої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення з позовом до суду відповідач не виконав взяті на себе за договором позики від 15.10.202016 року зобов`язання, грошові кошти позивачу не повернув.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 10 508,47 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти за договором позики від 15.10.2016 у сумі 2 150 866,13 грн., 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сумі 270 621,27 грн. та судовий збір у сумі 10 508,47 грн.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідача: ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29 серпня 2022 року.

Суддя О.В. Якусик