Справа № 645/6374/20
Провадження № 2/645/492/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

секретар судового засідання Іванії К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові заяву представника відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання без розгляду, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказана цивільна справа.

Ухвалою суду від 26.11.2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 15.01.2021 року підготовче провадження було закрито, цивільну справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

26.04.2021 року від представника відповідача адвоката Шумейка Ярослава Віталійовича надійшла заява про залишення позову без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України. В обґрунтування заяви посилався на те, що ухвалою суду від 30.03.2021 року позовна заява по цій справі була повторно залишена без руху у зв`язку із тим, що представником позивача не надано документів на підтвердження своїх повноважень. На виконання вищевказаної ухвали адвокатом Масловою О.Г. було надіслано представнику відповідача копію позовної заяви від 29.10.2020 року. копію паспорту та рнокпп позивача, копію ордера серії ХВ №17 від 03.04.2021 року. Зазначає, що згідно Рішення НААУ № 98 від 20.09.2019 року «Про затвердження роз`яснення щодо заповнення обов`язкових реквізитів ордеру на надання правової допомоги». Так, у додатку №1 до цього рішення НААУ роз`яснила, що номер посвідчення адвоката, ким та коли воно видане, є обов`язковими реквізитами ордеру. Вказує, що всупереч зазначеному адвокатом Масловою О.Г. не було дотримано вказаних умов, не зазначено таких реквізитів у ордері. Також зазначив, що позовна заява підписана не самим позивачем а представником, у якого на його думку, не має повноважень. Крім того, наголошував, що позовна заява датована 29.10.2020 року, а новий ордер виписаний лише 03.04.2021 року, що свідчить про те, що на момент підписання позовної заяви у ОСОБА_4 не було повноважень на її підписання. Враховуючи вищевикладене, просить суд залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення заяви представника відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав подану ним заяву, та наполягав на тому, що є всі підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до ч.4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Згідно частини 1,2 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Згідно п. 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 року, ордер містить наступні реквізити:

12.1. Серію, порядковий номер ордера;

12.2. Прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога;

12.3. Посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа;

12.4. Назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо);

12.5. Прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане;

12.6. Ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об`єднання та його місцезнаходження);

12.7. Адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, яке видає ордер;

12.8. Обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги;

12.9. Дату видачі ордера;

12.10. Підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»);

12.11. Підпис адвоката, який надає правову допомогу, якщо ордер, виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»);

12.12. Підпис керівника адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро/адвокатського об`єднання (за наявності) у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням;

12.13. Двовимірний штрих-код QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ;

12.14. Реквізити 12.1, 12.5, 12.6, 12.7, 12.8 генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці.

Згідно статті 12 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України не обмежуються віком особи та є безстроковими.

Зразки свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України затверджуються Радою адвокатів України.

З аналізу наведеної норми випливає, що адвокат в день складання присяги отримує обидва документи, що в свою чергу свідчить про те, що наявність у адвоката свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю свідчить про наявність у нього також посвідчення.

Щодо дати позовної заяви 29.10.2020 року, то суд зазначає, що виправлена позовна заява була подана саме 05.04.2021 року, про що свідчить вхідний штамп суду, тобто після виписаного адвокатом ордеру 03.04.2021 року.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна як учасниця конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції»). Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» від 4.12.95 та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10.04.2003).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

Тобто, надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Доводи представника відповідача про невиконання представником позивача вимог ухвали про залишення позову без руху не може бути підставою для позбавлення позивача права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приймаючи до уваги вищенаведене, підстав для залишення позову без розгляду не має.

Керуючись ст.ст.62, 257 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_3 адвоката Шумейка Я.В. про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27.04.2021 року.

Суддя О.В. Горпинич