Номер провадження 2/754/5600/21
09 грудня 2021 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Таран Н.Г.
секретаря - Янковенко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,
В липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення аліментів за період з «01» березня 2018 року по «30» червня 2021 року в розмірі 81 000,00 грн. В обґрунтування вказаного позову зазначила про те, що відповідач неналежно виконує свій обов`язок та не надає матеріальної допомоги по утриманню дитини, в наслідок чого, утворилась заборгованість за період з березня 2018 року по червень 2021 року, яка станом на 01.07.2021 року складає 81 000,00 грн.
Пзивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не повідомила.
Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав та про поважність причин неявки суду не повідомив.
Ухвалою від 28.07.2021 р. відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Оскільки відповідач від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності у судове засідання не з`явився, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних у справі доказів, позивачка не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи убачається, що відповідно до рішення Денснянського районного суду м. Києва від 04.08.2014 р. та постанови Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини стягнуто на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн., щомісячно починаючи з 14.02.2014 р. Виконавчий лист № 2-2578 від 10.10.2014 р., знаходиться на виконанні у Васильківському МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області, що підтверджується довідкою від 10.10.2017 р.
Станом на дату подання позову, відповідач по минулим платежам має заборгованість по аліментам. Розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.06.2021 р. (включно) становить 178 000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 2-2578 виданого 10.10.2014 р. у виконавчому провадженні № 49692851, який здійснений державним виконавцем Деснянського відділу ДВС у м. Києві Вахрамєєвою Я.В.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).
Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 0.022016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16 і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При вирішення вказаного спору суд виходить із встановлених обставин справи та враховує правововий висновок Великої Палати Верховного Суду.
Обчислюючи розмір неустойки, суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений державним виконавцем у розрахунку від 30.06.2021 року і який не спростований відповідачем.
Згідно із вказаним правовим висновком Великої Палати Верховного Суду розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.
Відповідач знав та знає що потрібно сплачувати аліменти, але умисно ухиляється від виконання даного обов`язку. Відповідачем не вжито жодних дій щодо сплати аліментів, що слідує з рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2018 р. по справі № 754/3528/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неуустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно якого з відповідача стягнуто на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів з 15.02.2014 р. по 28.02.2018 р. в розмірі 97 000,00 грн.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
Виходячи з розміру заборгованості відповідача по аліментам станом на 01.07.2021 р. у сумі 178 000,00 грн., розмір неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2018 р. по 30.06.2021 р. становить 474460,00 грн.
Враховуючи принцип диспозитивності та вимог ст. 194 СК України щодо розміру пені, яка може бути стягнута з відповідача, а також наявності рішення Деснянського районного суду м. Києва про стягнення з відповідача за період з 15.02.2014 р. по 28.02.2018 р. у розмірі 97 000,00 грн., а за період з 01.03.2018 р. по 30.06.2021 р. суд задовільняє стягнення пені у розмірі 81 000,00 грн.
Вказаний розрахунок заборгованості неустойки в процесі розгляду справи жодним чином не спростований відповідачем, а отже береться судом до уваги.
Таким чином, загальна сума неустойки за прострочені платежі по сплаті аліментів за період з 01.03.2018 р. по 30.06.2021 р. становить 81 000,00 грн.
Отже, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню неустойка, нарахована за період з 01.03.2018 р. по 30.06.2021 р. у розмірі 81 000,00 грн.
Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору під час подання позову, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача на користь держави.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 20, 180, 195, 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 17, 19, 76-81, 83, 89, 141, 235, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 пеню за прострочення аліментів за період з 01.03.2018 р. по 30.06.2021 р. у розмірі 81 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Суддя: Н.Г. Таран