Справа № 657/1495/20

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2021 року Каланчацький районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Ковальчук О. В.
секретаря Шахової О.В.
справа № 657/1495/20
учасник справи
представник позивача ОСОБА_2
представник відповідачів ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушення,
В с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь 11 850 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, 45 937 грн. 00 коп. упущеної вигоди та 50 000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.
Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що ОСОБА_3 02 квітня 2017 року близько 04:45 год., керуючи автомобілем «Шевролет Лачетти», р.в. НОМЕР_1 », здійснюючи рух по вул. Чорноморській зі сторони пров. Спортивного у напрямку вул. Михайлівська в районі буд. № 5 смт. Каланчак Каланчацького району Херсонської області, порушуючи вимоги п.п. 2.3. б) та 12.3 ПДР України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, не обравши безпечну швидкість руху в момент прояву йому безпеки у вигляді велосипедиста на проїзній частині, не вжив заходів для зменшення швидкості та зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на велосипедиста, яким була вона, яка рухалась у попутному напрямку у смузі його руху. Унаслідок даної дорожньо-транспортної події їй спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вказані обставини підтверджуються ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 13 липня 2020 року по справі № 657/67/19, якою відповідача ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Після вказаної дорожньо-транспортної пригоди та отриманих травм вона перебувала на лікуванні у Херсонській обласній клінічній лікарні, де 06 квітня 2017 року було провдено операцію: відкрита репозиція, МОС перелому шийки правої плечової кістки зі пластиною та вінтами. Відповідачем було повністю відшкодовано витрати на першочергові медичні дії у вигляді медикаментів, пластин та проведення оперативного втручання. Проте, 26 квітня 2017 року лікарська-консулшьтативна комііся Каланчацької ЦРЛ видала довідку № 73, про те, що вона потребує довготривалого, консервативного, відновлювального лікування згідно отиманих ушкоджень. У зв`язку з чим вона вимушена булла звернутися до спеціаліста для надання послуг массажу правої руки, що підтверджується договором про надання послуг та актом приймання передачі наданих послуг від 28 квітня 2017 року, де вказано, що послуги массажу у період з 28 квітня 2017 року по 20 жовтня 2017 року вартували 10 850 грн.. Крім того, в результаті ДТП було повністю пошкоджено її велосипед, тому прямі матріальні збитки з урахванням вартості велосипеду складають 11 850 грн. Поряд з цим, відповідачем завдано збитки у виді упущеної вигоди, яку вона мала б отримати в результаті здійснення підприємницької діяльності, однак не отримала в зв`язку її призупиненням внаслідок отриманих травм. Розмір упущеної вигоди становить 45 937 грн., оскільки саме такий дохід отримала позивач за І квартал 2017 року в той період коли вона працювала. Окрім того, позивачу було завдано моральну шкоду, так як через пережиті негативні емоції та постійний стресс погіршилось її самопочуття та здоров`я, вона була позбавлена можливості працювати та заробляти собі на життя. Враховуючи глибину та тривалість моральних страждань, позивач оцінює моральну шкода в сумі 50 000 грн..
Ухвалою суду від 27.10.2020 року відкрито провадження по справі та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року закрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові. В судовому засіданні зазначила, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вона отримала тілесні ушкодження. Майже чотири роки тривав розгляд кримінального провадження, в результаті чого було закрито за закінченням строків притягнення особи до кримінальної відповідальності. Надано грошові кошти в сумі 28 тис. гривень на операцію. Після операції потребувала на тривалому лікуванні, реабілітації потребубує і по сьогоднішній день, отримала інвалідність. Відповідач більше жодної допомоги не надавав та навіть не вибачився. Всі ці дії призвели до моральних та фізичних страждань.
Представник позивача адвокат Бібік А.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та наолягав на їх задоволені з підстав викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов, вважаючи його безпідставним, оскільки відшкодував позивачу задані матеріальні збитки в сумі 28 000 грн., що підтверджується копією розписки позивача.
Представник відповідача адвокат Кушнеренко І.В. в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав в повному обсязі з огляду на їх безпідставність. Зазначив, що в 2012 році відповідачем відшкодовано позивачу в рахунок завданої матеріальної шкоди 28 000 грн., що підтверджується розпискою власноруч написаною позивачем. Щодо витрат на здійснення додаткового лікування масажем, то позивачем не доведено чи потребувала вона насправді такої кількості масажних процедур, кількість яких повинна була б визначена за призначенням лікаря. Стосовно відшкодування вартості велосипеду позивачем не надано жодного доказу, щодо знищення чи пошкодження вказаного майна. Вимоги щодо стягнення упущеної вимоги також є безпідставними, оскільки в період непрацездатності позивача на належному позивачу торговому місці працював її чоловік
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 02 квітня 2017 року близько 04:45 год., керуючи автомобілем «Шевролет Лачетти», р.в. НОМЕР_1 », здійснюючи рух по вул. Чорноморській зі сторони пров. Спортивного у напрямку вул. Михайлівська в районі буд. № 5 смт. Каланчак Каланчацького району Херсонської області, порушуючи вимоги п.п. 2.3. б) та 12.3 ПДР України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, не обравши безпечну швидкість руху в момент прояву йому безпеки у вигляді велосипедиста на проїзній частині, не вжив заходів для зменшення швидкості та зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 , яка рухалась у попутному напрямку у смузі його руху. Унаслідок даної дорожньо-транспортної події їй спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обставини скоєння злочину викладені вище були встановлені в ухвалі Каланчацького районного суду від 13 липня 2020 року, яка набула чинності 21 липня 2020 року, про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Відповідно до ч. 6. ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).
Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Зі змісту ухвали суду від 13.07.2020 року вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , цивільний позов не заявлявся.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст.1177ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Пленум ВСУ роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440,450 ЦК(ст.ст.1166,1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з його вини.
При цьому, потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка, відповідно до закону, зобов`язана відшкодувати шкоду.
Статтею 81ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З аналізу наведених вимог закону можна дійти висновку про те, що позивач повинен надати докази, як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому матеріальної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Так, позивачем надано суду копію ухвали суду від 13 липня 2020 року, яка набула чинності 21 липня 2020 року, де визначено, що ОСОБА_3 02 квітня 2017 року близько 04:45 год., керуючи автомобілем «Шевролет Лачетти», р.в. НОМЕР_1 », здійснюючи рух по вул. Чорноморській зі сторони пров. Спортивного у напрямку вул. Михайлівська в районі буд. № 5 смт. Каланчак Каланчацького району Херсонської області, порушуючи вимоги п.п. 2.3. б) та 12.3 ПДР України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, не обравши безпечну швидкість руху в момент прояву йому безпеки у вигляді велосипедиста на проїзній частині, не вжив заходів для зменшення швидкості та зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 , яка рухалась у попутному напрямку у смузі його руху. Унаслідок даної дорожньо-транспортної події їй спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Проте, даною ухвалою суду встановлена вина відповідача лише у спричиненні позивачу ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, проте ухвала не підтверджує завданий позивачу розмір майнової шкоди.
Щодо витрат на здійснення додаткового лікування масажем, то позивачем не доведено чи потребувала вона насправді такої кількості масажних процедур, кількість яких повинна була б визначена за призначенням лікаря.
Стосовно відшкодування вартості велосипеду позивачем не надано жодного доказу, щодо знищення чи пошкодження вказаного майна та його вартості.
Вимоги щодо стягнення упущеної вимоги також є безпідставними, оскільки її розмір не доведено належними та допустимими доказами.
При цьому, суд враховує, що відповідачем відшкодовано позивачу частково понесені матеріаліні витрати на лікування в сумі 28 000 грн., що підтверджується розпискою власноруч написаною позивачем.
Таким чином, на думку суду, позивачем не доведено розмір завданої відповідачем шкоди, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду.
Виходячи з викладеного, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 11 850 грн. та упущеної вигоди в розмірі 45 937 грн. задоволенню не підлягає.
Щодо стягнення моральної шкоди то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Частиною другою п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Згідно за ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, суд вважає, що діями ОСОБА_3 , позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає в фізичних стражданнях, внаслідок отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості та необхідністю проведення тривалого лікування, отримання нею інвалідності, враховуючи моральні страждання пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Крім того, суд не приймає доводи відповідача, що ним було відшкодовано і матеріальну і моральну шкоду, що підтверджується наданими розписками, оскільки о розписках зазначено, що кошти надавались на лікування потурпілої ОСОБА_5 , про відшкодування моральної шкоди в розписках нічого не зазначено.
На підставі викладеного, проаналізувавши в сукупності у справі докази, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди є обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263, 264,265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушення задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Херсонського апеляційного суду через Каланчацький районний суд Херсонської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 29.04.2021 року.
Суддя: Ковальчук О. В.