Справа № 661/1740/21
Провадження № 2/661/650/21
У Х В А Л А

27 квітня 2021 року

Суддя Новокаховського міського суду Херсонської області Чирський Г.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Херсонський виробничо-експериментальний завод по розведенню молоді частикових риб» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, ВСТАНОВИВ:

26.04.2021 р. до Новокаховського міського суду Херсонської області надійшла відповідна позовна заява ОСОБА_2 про поновлення на посаді рибовода в ДУ «Новокаховський рибоводний завод частикових риб», стягнення з ДУ «Новокаховський рибоводний завод частикових риб» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16.10.2020 р. до дня поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди.

Пред`явлена позовна заява подана з порушенням вимог ст. 175, ч.5 ст. 177 ЦПК України у зв`язку з чим, відповідно до ст. 185 ЦПК України, має бути залишена без руху, оскільки позивачем не зазначено відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, відомості про вжиття заходів забезпечення позову або доказів, не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додаються до заяви, не зазначено попередній розрахунок суми судових витрат,які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до ч.4 ст. 175 КУпАП, позовна заява подається особою, звільненої від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Пунктом 1 частини 1статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові № 910/4518/16 від 30.01.2019 року Великої Палати ВС/КЦС вказано, що за змістом норм статей94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей1,2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу(усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при звільненні та коштів за невикористану відпустку під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку та моральної шкоди спричиненої не проведенням повного розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 12-301гс18 від 30 січня 2019 року.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.

Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц.

Згідно ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року складає 2270 гривень. Таким чином, при подачі позовної заяви, позивач повинен сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 908,00 грн. та за вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 908,00.

Крім того, позивачем в пункті 5 прохальної частини позову заявлено вимогу про витребування доказів.

Витребування доказів, передбачено статтею 84 ЦПК України, відповідно до частини першої учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Клопотання про витребування доказів це заява з процесуальних питань.

Виходячи з положень ст. 83, 182, 183 ЦПК України таке клопотання подається в письмовій формі, тобто окремим документом, яке не є складовою частиною позовної заяви та повинне відповідати вимогам ст. 183 ЦПК України з особливостями, зазначеними у ч.2 ст. 84 ЦПК України.

Крім того, відповідно до частини 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання, про відкриття провадження по справі.

Зазначені недоліки слід виправити.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260,261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Херсонський виробничо-експериментальний завод по розведенню молоді частикових риб» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, залишити без руху.

Надати позивачу строк у п`ять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення вказаних недоліків, шляхом складення позовної заяви з додержанням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя Г. М. Чирський