КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 760/6513/21 Головуючий у суді першої інстанції: Зуєвич Л.Л.
Номер провадження: 22-ц/824/7302/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

В Солом`янський районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_1 , із заявою про забезпечення позову, у якій просив: заборонити приватному виконавцеві Фесик М.О. в рамках виконавчого провадження № 64470539 оформлювати протокол щодо проведення прилюдних торгів та видавати акт про реалізацію майна - транспортного засобу Mazda СХ-7, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Доводи заяви обґрунтовані тим, що 29 серпня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 3006 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»грошових коштів.

Дізнавшись про це, тоді, коли належний йому транспортний засіб був тимчасово затриманий, останній 01 березня 2021 року через свого представника звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2021 року справу передано за підсудністю на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва.

Також, ОСОБА_1 вказав, що приватним виконавцем було вжито відповідних заходів, а саме тимчасово затримано транспортний засіб, оцінено його та передано на електронні торги через систему СЕТАМ, торги призначені на 16 березня 2021 року.

У той же час, торги 16 березня 2021 року відбулись.

Таким чином, ОСОБА_2 вважає. що до вирішення справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, належне йому майно може вибути з його володіння, що може значно ускладнити повернення спірного майна у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, позивач вважає за необхідне забезпечити позов, оскільки в іншому разі це може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення у цивільній справі за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На думку позивача, найбільш ефективним заходом буде встановлення заборони приватному виконавцеві Фесик М.О. в оформленні протоколу щодо проведення прилюдних торгів та видачі акту про реалізацію майна транспортного засобу Mazda СХ-7, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Заборонено приватному виконавцеві Фесик М.О. в рамках виконавчого провадження № 64470539 оформлювати протокол щодо проведення прилюдних торгів та видавати акт про реалізацію майна: транспортного засобу Mazda СХ-7, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Фесик М.О. оскаржила її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року скасувати та прийняти у справі нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовувала тим, що приватний виконавець не уповноважений на оформлення протоколу про прилюдні торги, Зазначила, що заборона вчинення певних дій без зупинення виконавчого провадження потягне за собою порушення строків вчинення дій приватним виконавцем.

Вказала, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року не передбачено не передбачено зупинення провадження, а заходи забезпечення позову застосовані судом по суті є забороною вчиняти дії.

Також не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції з аналогічних підстав, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» подало апеляційну скаргу, у якій просило ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року скасувати та прийняти у справі нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи за адресами, які були зазначені в матеріалах справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

За правилами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Приписами ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Види забезпечення позову, які може вжити суд, передбачені ч.1 ст. 150 ЦПК України, згідно якої, позов в тому числі забезпечується накладенням арешту та забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК).

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, який визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру у вигляді обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у випадку прийняття його на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, або ефективний захист його прав.

За змістом вказаних норм, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Тобто, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Окрім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів ст.ст. 11, 12, 81 ЦПК України (змагальність сторін та пропорційність у цивільному судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Згідно ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Положеннями п.п. 1-2 розділу VIII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок реалізації арештованого майна) визначено, що після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на веб-сайті протокол електронних торгів за лотом.

Протокол електронних торгів підписується Організатором та не пізніше наступного робочого дня з дня формування Системою розміщується у відповідному особистому кабінеті відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця).

Отже, з наведених норм вбачається, що приватний виконавець не уповноважений на оформлення протоколу про проведені торги.

Разом з тим, заборона вчинення дій без зупинення виконавчого провадження потягне за собою порушення строків вчинення дій приватним виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що в рамках відкритого виконавчого провадження, постановою приватного виконавця Фесик М.О. від 10 лютого 2021 року у ВП № 64470539, накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми боргу.

В подальшому, 22 лютого 2021 року, приватним виконавцем Фесик М.О. винесено постанову № 64470539 про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої арештовано, описано, та передано на відповідальне зберігання представникові ДП «Сетам» в особі Іващенка О.О. транспортний засіб Mazda СХ-7, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_2 , який належить боржнику ОСОБА_1 на праві власності.

За правилами ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною, Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до складеного ДП «Сетам» Протоколу № 530018 проведення електронних торгів від 16 березня 2021 року торги щодо даного транспортного засобу відбулися 16 березня 2021 року.

Отже, під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 3006 виданого 29 серпня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Лінчук Т.В. в рамках виконавчого провадження № 64470539 приватним виконавцем були вчинені дії, направлені на виконання напису нотаріуса, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначено в ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Так, відповідно до ч. 1-3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

У ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого ч.7 ст. 26 цього Закону.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову фактично є забороною приватному виконавцю вчиняти дії в межах виконавчого провадження.

На думку апеляційного суду, Солом`янський районний суд міста Києва наведеного не врахував і постановив необґрунтовану ухвалу.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Аналізуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року підлягає скасуванню.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, апеляційний суд вважає, що дана заява з врахуванням викладеного не підлягає задоволенню, а саме, у зв`язку із відсутністю підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року скасувати, прийняти у справі постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 по забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар