УХВАЛА

26 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 721/60/17

провадження № 61-6598ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2020 року та на постанову Чернівецького апеляційного суду від 19 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та стягнути з відповідачів майнову та моральну шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час винесення меж належної йому земельної ділянки в натурі виявлено самовільне зайняття частини вказаної земельної ділянки громадянином ОСОБА_1 . Межу земельної ділянки ОСОБА_2 закріплено чотирма межовими знаками у вигляді дерев`яних кілків забитих у землю та попереджено ОСОБА_1 про необхідність звільнення частини самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом перенесення існуючої дерев`яної огорожі. Крім встановлення паркану, на його земельній ділянці ОСОБА_1 посаджено вздовж цього паркану плодові дерева, які по сьогодні не пересаджені.

07 листопада 2016 року з метою огородження власної земельної ділянки по виставленим межам, ним було здійснено роботи по бетонуванню залізних стовпців для кріплення огорожі. Однак, з метою протидії встановленню вказаної огорожі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 незаконно вибрано з місць їх встановлення два залізні стовпці та вчинено конфлікт з особами, які їх монтували. У зв`язку з чим роботи по огорожі земельної ділянки були припинені.

Вказував, що протиправними діями відповідачів йому була заподіяна майнова та моральна шкода.

Майнова шкода складається із витрат, пов`язаних із доставкою найманих працівників з місця їхнього проживання до його земельної ділянки та в зворотному напрямку. На вказані цілі ним було витрачено 20 літрів дизпалива, що станом на 07 листопада 2016 року становить 360 гривень. Поряд з цим, він тричі їх харчував, що склало витрат на загальну суму 1000 гривень, кожному з них він заплатив по 300 гривень. На придбання цементу він витратив 700 гривень, оренда бетономішалки 1 день 300 гривень. Використання щебеню в кількості 2 куб. м 400 гривень. Всього вважає, що йому завдано майнової шкоди на 3360 грн.

Також вважав, що йому завдано моральну шкоду, яка викликана негативними змінами у психічній сфері і виражається в терпінні ним душевних страждань, які викликані протиправною поведінкою відповідачів, їхньою зухвалістю та наглістю. Він тривалий час був позбавлений законного права на користування власною земельною ділянкою, у нього порушився нормальний сон, його емоційний стан був завжди напружений, з огляду на це просив стягнути 46 640 грн на відшкодування моральної шкоди.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд усунути перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки розміром 0,0381га по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 викорчувати плодовиті дерева з вказаної частини земельної ділянки. Стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь майнову шкоду в розмірі 3360 грн та моральну шкоду в розмірі 46 640 грн.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2020 року в складі судді Проскурняка Н. П. позов задоволено частково. Усунуто перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки розміром 0,0381га по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 викорчувати плодовиті дерева з вказаної частини земельної ділянки. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 19 березня 2021 року в складі колегії суддів Височанської Н. К., Лисака І. Н., Перепелюк І. Б. рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2020 року в частині задоволення позовних вимог змінено та викладено резолютивну частину в такій редакції: «Усунути перешкоди у користуванні земельної ділянки розміром 0,0021 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 викорчувати плодові дерева в кількості 6 штук (5 штук на земельній ділянці ОСОБА_2 зі сторони ОСОБА_1 та 1 штуку на межі земельної ділянки ОСОБА_2 зі сторони ОСОБА_1 )».

19 квітня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення 3360 грн майнової шкоди та 46 640 грн на відшкодування моральної шкоди.

Справа № 721/60/17 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та є справою незначної складності, яка не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2020 року та на постанову Чернівецького апеляційного суду від 19 березня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Крат

М. М. Русинчук