Справа № 680/258/20
№2/680/16/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року смт Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді Яцини О.І.,

з участю секретаря судового засідання Стандрійчук М.П.,

представника позивача - адвоката Гаврилюка С.О.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки - адвоката Косіка С.М.,

розглянувши у відкритому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільно нажитого майна подружжя,-

установив:

Позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що він уклав шлюб із відповідачкою 02 вересня 2014 року. Фактично сторони проживали до серпня 2019 року. Під час шлюбу сторонами за спільні кошти придбано наступне майно:

-спальню, в яку входить ліжко, дві тумбочки вартістю 17 000 грн,

-пральну машину вартістю 5000 грн,

-тумбочки для білизни кожна вартістю по 2000 грн, а всього 4000 грн,

-стіл вартістю 700 грн,

-тюнер вартістю 600 грн,

-хлібопічку вартістю 2000 грн,

-мультиварку вартістю 2000 грн,

-сушку для фруктів вартістю 1000 грн,

-блендер вартістю 1000 грн,

-холодильник вартістю 2500 грн,

-електричну м`ясорубку вартістю 2000 грн,

-ванну вартістю 1700 грн,

-генератор вартістю 2450 грн.,

-садовий інвентар вартістю 3710 грн,

-праску електричну вартістю 165 грн,

-бензопилу вартістю 1400 грн,

-кутову шліфувальну машину з зажимною гайкою вартістю 3187 грн,

-обігрівач «Сварог» вартістю 2500 грн.

Всього на суму 52 912 грн.

Позивач просив виділити йому в натурі:

-садовий інвентар вартістю 3710 грн,

-бензопилу вартістю 1400 грн,

-генератор вартістю 2450 грн.,

-кутову шліфувальну машину з зажимною гайкою вартістю 3187 грн,

-пральну машину вартістю 5000 грн,

-хлібопічку вартістю 2000 грн,

-тумбочки для білизни вартістю по 2000 грн

-електричну м`ясорубку вартістю 2000 грн,

-тюнер вартістю 600 грн,

-ванну вартістю 1700 грн,

-обігрівач «Сварог» вартістю 2500 грн,

Всього на суму 26 547 грн., але у зв`язку із тим, що відповідачкою все вищезазначене майно було вивезене у невідомому напрямі, тому із ОСОБА_1 необхідно стягнути грошову компенсацію Ѕ частки вищезазначеного майна в загальній сумі 26 547 грн. а майно залишити їй.

Ухвалою суду від 25 березня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті, надано відповідачці строк для подання відзиву на позов.

Представник позивача у вступному слові надав пояснення, аналогічні доводам позовної заяви. Зазначив, що все вказане майно знаходиться у власності у відповідачки, а тому просив стягнути компенсацію у розмірі 26547 грн. Також зазначив, що сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах з 2012 року, а шлюб зареєстрували лише у 2014 році.

Відповідачка у вступному слові позов не визнала та пояснила, що спільного майна у них з позивачем не було, оскільки доказів придбання такого майна немає і взагалі не доведено, що таке майно взагалі було у наявності та перебуває у її власності.

Представник відповідачки зазначив, що перелічене позивачем майно, яке на його думку підлягає поділу, не є спільною сумісною власністю, оскільки немає належних доказів його придбання та доказів, що вказане майно перебуває у власності відповідачки. З накладних та гарантійних талонів, які надав позивач не вбачається ким саме та за які кошти були придбані вказані речі. Зазначені докази не є належними, оскільки на товар має бути видана накладна, товарний чек чи квитанція виписана на чиєсь ім`я з підписом і печаткою продавця, які мають відповідати відповідним вимогам.

Свідок ОСОБА_3 надала показання, що її син ОСОБА_2 проживав із ОСОБА_1 у неї з 2012 року, через два роки в 2014 році вони уклали шлюб. В 2019 році відповідачка поїхала на відпочинок у Болгарію не сказавши їм про це. Таке засмутило позивача, оскільки він про це дізнався через інтернет, коли побачив фото. Обурившись, позивач виставив речі відповідачки з будинку. Повернувшись з Болгарії відповідачка пригнала два вантажних автобуси і забрала свої речі. Речі з будинку позивач виносив сам.

Свідок ОСОБА_5 надала показання, що бачила біля будинку Мазурів вантажний автобус, чула шум і галас, бачила, що грузили щось, а що саме не знає.

Суд, заслухавши сторони, їх представників, свідків, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

02 вересня 2014 року між сторонами зареєстрований шлюб ( а.с.7).

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 26 травня 2020 року шлюб між сторонами розірваний.

Відповідно до частини першої статті 60 CK України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що значна частина спірного майна не може бути об`єктом поділу, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази їх придбання в період шлюбу.

З наданих позивачем доказів вбачається лише придбання в період шлюбу 22 березня 2016 року садового інвентаря на суму 3710 грн, 25 липня 2017 року кутової шліф машини GA9020 Makita вартістю 2913 грн та зажимної гайки Quick вартістю 274 грн, а всього 3187 грн, 09 червня 2017 року бензопили вартістю 1400 грн та 29 жовтня 2018 року обігрівача «Сварог» вартістю 2500 грн.

Віднесення праски вартістю 165 грн та генератора вартістю 2450 грн. до спільного майна подружжя, суд відхиляє, оскільки останні придбані 19 та 30 грудня 2013 року, а шлюб між сторонами зареєстрований лише 02 вересня 2014 року, тому праска та генератор не є об`єктом спільного майна подружжя та не підлягає поділу між сторонами.

Доказів придбання іншого майна сторонами в період шлюбу суду не надано.

Посилання представника позивача щодо фактичного проживання сторін без реєстрації шлюбу і придбання майна в цей період, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо:

1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету);

2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Отже враховуючи вищевикладене, позов необхідно задовольнити частково.

Розподіляючи судові витрати, суд враховуючи часткове задоволення позову, керуючись ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 168 грн 16 коп. (10797х100:52912=20х840,80:100=168,16).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільно нажитого майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно: садовий інвентар, бензопилу, кутову шліфувальну машину з зажимною гайкою, обігрівач «Сварог».

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 в натурі наступне майно: садовий інвентар вартістю 3710 (три тисячі сімсот десять) грн., бензопилу вартістю 1400 (одна тисяча чотириста) грн., кутову шліфувальну машину з зажимною гайкою вартістю 3187 ( три тисячі сто вісімдесят сім) грн., обігрівач «Сварог» вартістю 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн., всього разом майна на суму 10797 ( десять тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за спільне сумісне майно в сумі 5398 (п`ять тисяч триста дев`яносто вісім) гривень 50 копійок та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 168 (сто шістдесят вісім) гривень 16 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 вересня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Суддя О. І. Яцина