Постанова

Іменем України

22 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 569/5821/20

провадження № 61-18094св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - товариство з обмеженою відповідальністю «Каукасус Авто Імпорт»,

представник відповідача (позивача за зустрічним позовом)- ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у Рівненській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Шимківа С. С., Боймиструка С. В., Гордійчук С. О., та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Шимківа С. С., Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Каукасус Авто Імпорт» (далі - ТОВ «Каукасус Авто Імпорт»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у Рівненській області (далі - Головне управління Держпродспоживслужби у Рівненській області), про захист прав споживачів.

Позовна заява мотивована тим, що у січні 2020 року він у мережі Інтернет побачив інформацію рекламного характеру (рекламу) про доставку автомобілів із США до України. Зв?язавшись за зазначеними у рекламі телефонами, менеджер запропонував продовжити процес спілкування у месенджері, де була надана інформація про послугу і зазначена вартість доставки автомобіля із США до України з різних морських портів США. Оскільки зазначена вартість послуги (враховуючи вартість доставки) його зацікавила, йому було надіслано засобами поштового зв?язку договір № 200120-003 про надання інформаційно-консультаційних послуг, підбору та організації транспортування транспортних засобів, який був підписаний ним 20 січня 2020 року.

Далі йому надали доступ до аукціону Copart (логін та пароль) та особистого кабінету (логін та пароль), де також (в особистому кабінеті) наявна можливість розрахунку вартості доставки автомобіля із США до України, ввівши дані про назву автомобільного аукціону та місто аукціону в США.

Відповідно до пункту 5.1 договору від 20 січня 2020 року він 24 січня 2020 року на підставі рахунку ТОВ «Каукасус Авто Імпорт»від 20 січня 2020 року № ГП-2001/06 сплатив гарантійний платіж у розмірі 9 600,00 грн.

30 січня 2020 року він на аукціоні Copart придбав автомобіль Volkswagen Jetta 2017 року випуску за 2 900,00 дол. США.

31 січня 2020 року він на підставі інвойсів, наданих 30 січня 2020 року ТОВ «Каукасус Авто Імпорт», сплатив на рахунок компанії продавця грошові кошти у розмірі 2 900,00 дол. США (вартість автомобіля) та у розмірі 498,00 дол. США (комісія аукціону Copart), вартість комісії банку за платежі склала 29,00 дол. США та 19,93 дол. США.

У зазначеній продавцем інформації та розрахунку в особистому кабінеті користувача вартість доставки придбаного ним автомобіля із США в Україну була узгоджена у розмірі 1 608,00 дол. США, тобто сума, яка його влаштовувала та на яку він розраховував при підрахунку загальної вартості. Однак 08 квітня 2020 року ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» надіслало йому інвойс (рахунок) САІ-8960/100/DEP від 07 квітня 2020 року із зовсім іншою сумою, а саме 2 383,00 дол. США, що є порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

З урахуванням вказаного вважав, що йому повинна бути відшкодована шкода, завдана внаслідок неякісно наданих ТОВ «Каукасус Авто Імпорт»послуг згідно з договором від 20 січня 2020 року. Крім того, враховуючи відсутність в указаному договорі таких істотних умов, як ціна і строк виконання (надання) послуг з доставки автомобіля у морський порт України, наявності несправедливих умов договору, істотного порушення договору в частині того, що автомобіль всупереч вимог пунктів 1.2.3, 2.1.14, 2.1.15, 5.4, 5.5, 6.1, 6.3. договору не був доставлений у морський порт України (Одеса), а знаходиться у морському порті Литви (Клайпеді), вважав, що цей договір згідно з положеннями пункту 1 частини сьомої статті 15, абзацу 3 частини дванадцятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає розірванню.

На підставі вказаного ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» на його користь завдані йому збитки у розмірі 2 900,00 дол. США (вартість автомобіля), 498,00 дол. США (комісія аукціону Copart), 29,00 дол. США і 19,93 дол. США (комісія банку за платіж), що разом складає 3 446,93 дол. США, шляхом перерахування вищезазначених коштів на його валютну карту № НОМЕР_1 , з якої і був здійснений SWIFT платіж у вигляді оплати за продукцію. Також просив суд стягнути з ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» суму упущеної вигоди у вигляді грошового еквіваленту 600,00 дол. США у гривнях, що за курсом Національного банку України складає 15 982,80 грн, і завдану немайнову (моральну) шкоду, яку він оцінює у 5 000 000,00 грн, та розірвати договір про надання інформаційно-консультаційних послуг, підбору та організації транспортування транспортних засобів від 20 січня 2020 року № 200120-003, укладений між ним і ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» на підставі пункту 1 частини сьомої статті 15, абзацу 3 частини дванадцятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , у травні 2020 року ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» пред?явило зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держпродспоживслужби у Рівненській області, про стягнення коштів за договором.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 20 січня 2020 року сторонами було укладено договір № 200120-003 про надання інформаційно-консультаційних послуг з пошуку, підбору та організації транспортування транспортних засобів. Умови договору і перелік послуг компанії задовольнили ОСОБА_1 у повному обсязі.

30 січня 2020 року ОСОБА_1 на аукціоні Copart придбав автомобіль Volkswagen Jetta 2017 року випуску за 2 900,00 дол. США, а 31 січня 2020 року ним були сплачені кошти за придбаний автомобіль згідно виставленого інвойсу.

У пункті 1.1 статті 1 договору сторонами погоджено, що виконавець зобов?язується власними силами і за свої кошти надавати замовникові інформаційно-консультативні послуги з пошуку, підбору транспортних засобів у третіх осіб у США та організацію транспортування транспортних засобів на територію України на умовах CIF (Інкотермс 2010) у терміни та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов?язується прийняти їх та оплатити.

На виконання положень пунктів 2.1.10, 2.1.12, 2.1.14 договору виконавець після оплати автомобіля замовником організував внутрішнє перевезення транспортного засобу по території США, організував доставку транспортного засобу в порт завантаження на території США, митне та документальне оформлення, завантаження транспортного засобу на борт судна та транспортування в порт призначення.

При цьому в договорі відсутня фіксована вартість транспортування.

07 квітня 2020 року ОСОБА_1 був направлений інвойс CAI-8960/100/DEP на суму 2 383,00 дол. США.

ОСОБА_1 з указаною в інвойсі сумою не погодився та взагалі відмовився здійснювати будь-які оплати по доставці автомобіля і заблокував їх в месенджерах.

16 квітня 2020 року на електронну пошту ОСОБА_1 , зазначену в договорі в розділі реквізити сторін як засіб контакту із замовником, був направлений лист, в якому виконавець пішов на зустріч замовнику та запропонував йому оплатити роздрібну вартість доставки автомобіля у розмірі 1 683,00 дол. США. 22 квітня 2020 року інвойс з указаною сумою був направлений на електронну пошту замовнику та була здійснена повторна спроба зв?язатися з ним для встановлення інструкцій для подальших дій щодо виконання умов договору.

Згідно з пунктом 5.2 договору від 20 січня 2020 року факт оплати інвойсу на транспортний засіб є підтвердженням вибору та купівлі замовником транспортного засобу. При цьому компанія не може і не має права придбати чи перепродати цей автомобіль, оскільки його власником є ОСОБА_1 . Такі повноваження компанії ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» та вартість таких дій сторони не узгоджували. Покладення таких витрат на компанію є безпідставним. Послуги надано якісно. Перевізник виставив претензії, якими підтверджує понесенні ним витрати на транспортування транспортного засобу у розмірі 2 383,00 дол. США.

ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» намагалося врегулювати спір з ОСОБА_1 у досудовому порядку, проте останній категорично відмовлявся вести будь-які переговори. Окрім того, ОСОБА_1 не виконав зобов?язання, передбаченні договором щодо оплатити транспортних витрат у розмірі 2 383,00 дол. США, також не оплатив кошти за наданні належним чином і у повному обсязі послуги, що є предметом договору у розмірі 2 775,00 грн.

На підставі вказаного ТОВ «Каукасус Авто Імпорт», з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29 липня 2020 року, просило суд стягнути з ОСОБА_1 вартість доставки автомобіля у розмір 2 383,00 дол. США у гривнях, що за курсом Національного банку України складає 66 145,17 грн, та винагороду за наданні послуги у розмірі 2 775,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2020 року у складі судді Галінської В. В. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано договір від 20 січня 2020 року № 200120-003 на підставі на підставі пункту 1 частини сьомої статті 15, абзацу 3 частини дванадцятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Стягнуто з ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» на користь ОСОБА_1 завдані збитки у розмірі 3 446,93 дол. США шляхом перерахування коштів на валютну картку позивача № НОМЕР_1 .

Стягнуто з ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Каукасус Авто Імпорт»відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у договорі про надання інформаційно-консультаційних послуг з пошуку, підбору та організації транспортування транспортних засобів від 20 січня 2020 року № 200120-003 відсутні такі істотні умови, як ціна і строк виконання (надання) послуг з доставки автомобіля у морський порт України, крім того, у порушення вимог пунктів 1.2.3, 2.1.14, 2.1.15, 5.4, 5.5, 6.1, 6.3 договору автомобіль не був доставлений у морський порт України, а знаходиться у морському порті Литви (Клайпеді). Таким чином, підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору від 20 січня 2020 року № 200120-003 на підставі пункту 1 частини сьомої статті 15, абзацу 3 частини дванадцятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та стягнення з ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» на користь ОСОБА_1 збитків у розмірі 3 446,93 дол. США. Також відповідно до положень частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягають частковому задоволенню вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Оскільки суд розцінив дії ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» як прояв надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації, результатом якої стало укладення оспорюваного правочину, що є підставою для його розірвання у судовому порядку, тому вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Короткий зміст постанов суду апеляційної інстанції

Постановою Рівненського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» - задоволено частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року задоволено заяву представника ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» - Андрієвського А. О. про ухвалення додаткового судового рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 13 108,48 грн і за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1 261,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Каукасус Авто Імпорт»судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 2 636,52 грн.

Постанови суду апеляційної інстанції мотивовані тим, що спірний автомобіль був придбаний не для особистих потреб ОСОБА_1 , а на виконання умов договору доручення, укладеного з ОСОБА_3 , та отримання грошової винагороди, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, ОСОБА_1 вимогу про стягнення сплаченої ним вартості автомобіля заявлено до неналежного відповідача (ТОВ «Каукасус Авто Імпорт», ідентифікаційний код 40452219), оскільки отримувачем цих коштів було ТОВ «Каукасус Авто Імпорт»США (ідентифікаційний код 202241396), що підтверджується відповідним інвойсом. За таких обставин підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає.

Зустрічні позовні вимоги ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» також не підлягають задоволенню, оскільки автомобіль на територію України, як це передбачено умовами договору, не доставлений, а тому у ОСОБА_1 відсутні підстави для оплати винагороди за надання інформаційно-консультаційних послуг, підбору та організації транспортування автомобіля та його доставки.

Задовольняючи заяву представника відповідача про ухвалення додаткового судового рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що під час ухвалення судового рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, крім того, під час розгляду справи судом було установлено, що ОСОБА_1 не є споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а тому положення цього Закону щодо звільнення від сплати судового збору на нього не поширюються.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У грудні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 з урахування доповнення до касаційної скарги від 14 грудня 2020 року на постанову Рівненського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року задоволено клопотання ОСОБА_1 та зупинено виконання постанови Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанови суду апеляційної інстанції.

Підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного Верховним Судом у постановах від 24 липня 2019 року у справі № 199/6062/15-ц, від 14 березня 2018 року у справі № 2-7615/10, від 05 червня 2018 року у справі № 522/7909/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 216/181/16-ц та Великої Палати Верховного Суду у постановах від 15 травня 2019 року у справі № 331/5054/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні його позову, суд апеляційної інстанції, не врахував, що він у спірних правовідносинах виступав не як суб?єкт господарювання, а як фізична особа та представник споживача ОСОБА_3 , який мав на меті придбати автомобіль для особистих потреб, безпосередньо не пов?язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника, та доручив йому здійснити усі необхідно юридично значимі дії, за що запропонував йому разову грошову винагороду у розмірі 600,00 дол. США. Тому суд помилково вважав, що до правовідносин, які виникли між сторонами, не застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів». Також суд помилково вказав, що ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» є неналежним відповідачем за вимогами про відшкодування сплаченої вартості автомобіля, оскільки за умовами укладеного сторонами договору саме ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» несе юридичну відповідальність за належне виконання умов цього договору. Крім того, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року як похідну від оскаржуваної постанови Рівненського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2021 року представник ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» - Андрієвський А. О. подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилається ОСОБА_1 у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України є підставою для закриття касаційного провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20 січня 2020 року між ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» (виконавець) і ОСОБА_1 (замовник) було укладено договір № 200120-003 про надання інформаційно-консультаційних послуг з пошуку, підбору та організації траспортування транспортних засобів.

У пункті 1.1 договору визначено, що виконавець зобов`язується власними силами й за свої кошти надавати замовникові інформаційно-консультаційні послуги з пошуку, підбору транспортних засобів у третіх осіб у США та організацію транспортування транспортних засобів на територію України на умовах GIF (Інкотермс 2010) у термін та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язується вчасно прийняти їх та оплатити.

На виконання положень пункту 1.2.1 договору, ОСОБА_1 ознайомлено з принципами роботи автомобільних аукціонів та правилами участі в торгах, а також надано доступ до системи особистих кабінетів виконавця на сайті www.copart.com.

ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» було надіслано ОСОБА_1 рахунок на оплату від 20 січня 2020 року № ГП-2001/06 на суму 9 600,00 грн, як оплату гарантійного платежу згідно з пунктом 5.1 договору від 20 січня 2020 року № 200120-003.

24 січня 2020 року ОСОБА_1 було внесено на депозит ТОВ «Каукасус Авто Імпорт»гарантійний платіж для участі в онлайн-аукціонах у розмірі 9 600,00 грн згідно з рахунком на оплату від 20 січня 2020 року № ГП-2001/06.

30 січня 2020 року ОСОБА_1 на аукціоні Copart був придбаний автомобіль Volkswagen Jetta 2017 року випуску за 2 900,00 дол. США.

З оглянутого розрахунку в особистому кабінеті користувача ОСОБА_1 вартість доставки придбаного автомобіля Volkswagen Jetta 2017 року з США в Україну складала 1 608,00 дол. США.

31 січня 2020 року ОСОБА_1 були сплачені кошти у розмірі 2 900,00 дол. США та у розмірі 498,00 дол. США за придбаний автомобіль згідно з виставленого ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» інвойсу, що підтверджується відповідним платіжними дорученнями. Сума комісій за здійснену операцію становить 29,00 дол. США і 19,93 дол. США.

Відповідно до пункту 1.2.3 договору від 20 січня 2020 року № 200120-003 надання виконавцем замовникові послуг, перелічених у пункту 1.1 цього договору, передбачає організацію завантаження транспортних засобів на борт судна і транспортування транспортних засобів у морський торговельний порт України. Аналогічні обов`язки виконавця визначені у пункті 2.1.14 договору.

Із листа ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» від 16 квітня 2020 року вбачається, що придбаний ОСОБА_1 автомобіль був доставлений в морський порт Литви (Клайпеда).

Згідно з інвойсом від 07 квітня 2020 року САІ-8960/100/DЕР, наданого ТОВ «Каукасус Авто Імпорт», вартість доставки автомобіля складає 2 383,00 дол. США.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З урахуванням вказаного, встановивши, що ОСОБА_1 не надав суду належних і допустимих доказів істотного порушення ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» умов договору від 20 січня 2020 року № 200120-003, не довівши наявність правових підстав для його розірвання, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вказаних вимог.

При цьому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються до спірних правовідносин та, як наслідок, відсутні підстави для розірвання договору від 20 січня 2020 року № 200120-003 відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 15, абзацу 3 частини дванадцятої статті 10 цього Закону з огляду на наступне.

Судом установлено, що 25 січня 2020 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 було укладено договір доручення, за умовами якого ОСОБА_1 , як повірений, діючи від імені та за рахунок довірителя, зобов?язався вчинити дії щодо купівлі бувшого у використанні автомобіля/техніки або нового автомобіля/техніки, що продаються виключно на страхових аукціонах після дорожньо-транспортної пригоди або інших страхових випадків на території США (Copart, IAAI, Manheim) з метою його подальшої доставки довірителю у строк до 90 календарних днів з моменту придбання товару на території США. За умовами пункту 3.1 договору доручення довіритель зобов?язався сплатити повіреному винагороду у розмірі 600,00 дол. США

Особливості регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, механізм їх захисту та основи державної політики у сфері захисту прав споживачів визначені в Законі України «Про захист прав споживачів».

У пункті 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов?язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника.

Послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17 стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 автомобіль придбано не для особистих потреб, а на виконання умов договору доручення для ОСОБА_3 , за що він отримав винагороду у розмірі 600,00 дол. США, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав на неможливість застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, встановивши, що ОСОБА_1 грошові кошти за придбаний автомобіль були сплачені ТОВ «Каукасус Авто Імпорт»США (ідентифікаційний код 202241396), суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» (ідентифікаційний код 40452219) є неналежним відповідачем за вимогами про повернення цих коштів.

Твердження заявника про неврахування судом висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного Верховним Судом у постановах від 24 липня 2019 року у справі № 199/6062/15-ц, від 14 березня 2018 року у справі № 2-7615/10, від 05 червня 2018 року у справі № 522/7909/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 216/181/16-ц та Великої Палати Верховного Суду у постановах від 15 травня 2019 року у справі № 331/5054/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц, є безпідставним, оскільки висновки суду апеляційної інстанції вказаним висновкам Верховного Суду не суперечать.

Таким чином, доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування законної і обґрунтованої постанови Рівненського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду попередньої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_1 також просив скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року як похідну від оскаржуваної постанови Рівненського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року. Оскільки Верховним Судом установлено, що підстав для скасування постанови Рівненського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року немає, тому відсутні підстави й для скасування постанови Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року. Доводів щодо незгоди із розміром судових витрат, стягнутих на підставі цього судового рішення, касаційна скарга не містить.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

У частині третій статті 436 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян