Справа № 523/7657/20
Провадження №2/523/303/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"26" квітня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Нестеренко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між сторонами 21.01.2011 року було укладено шлюб, який відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12.07.2013 року (справа № 523/9269/13-ц) було розірвано. У сторін від шлюбу народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу між сторонами, дочка стала проживати разом з матір`ю та постійно відвідувала позивача. На даний час сторони вирішили, що для кращого розвитку дитини, їй буде краще проживати з батьком, оскільки, він може надати дитині кращі умови для проживання та забезпечення її всім необхідним для розвитку.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 25 травня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в підготовче засідання. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року підготовче провадження у справі зарито, призначено розгляд справи до судового розгляду по суті у відритому судовому засіданні (а.с.40).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , та представник позивача адвокат Дударенко С.В., не з`явилися, при цьому представник позивача звернувся до суду з заявою (26.04.2021 року вх. № 12022) в якій просив провести судове засідання за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.44).

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчі засідання та судове засідання також не з`явилась, судом неодноразово здійснювався виклик відповідача за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ), однак, на адресу суду повертаються поштові конверти з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання, або адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв від відповідача про розгляд справи за її відсутності, відкладення слухання справи або відзиву до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомила що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Так, відповідно до положення ч. 1 ст. 131 ЦПК України - учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім іншого, матеріали справи містять нотаріальну засвідчену заяву ОСОБА_2 , яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., 27.03.2020 року, згідно якої ОСОБА_2 надає згоду на вільний вибір місця проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з її батьком та визнає позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини (а.с.11).

Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.04.2021 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяви позивача та представника позивача про підтримку позовних вимог, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.07.2013 року (справа № 523/9269/13-ц), (а.с.12).

Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (свідоцтво про народження видане Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції серія НОМЕР_1 від 21.06.2011 року) (а.с.9).

Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу, дочка проживала з матір`ю, однак з часу подання позовної заяви до суду (20.05.2020 року) та по цей час дитина проживає з батьком, що відповідає її інтересам, у зв`язку з цим виникла потреба у встановленні місця поживання дитини з батьком.

Сімейним кодексом України, зокрема статтею 141 передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини , так, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Судом досліджено заяву ОСОБА_2 , яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., 27.03.2020 року, згідно якої ОСОБА_2 згідно з власним волевиявленням, повністю усвідомлюючи значення свої дій, без будь-якого примушення, як фізичного, так і морального, надає згоду на вільний вибір місця проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з її батьком тобто, ОСОБА_1 , та визнає позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини. Заява зареєстрована з реєстрі під № 1664 (а.с.11).

Статтею 157 СК передбачено, що питання з приводу виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до вимог ст.160 СК України «місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини».

Відповідно до норм Сімейного Кодексу України сімейні відносини будуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідності моральним засадам суспільства і мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У п.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції).

Особливе значення має питання про місце проживання дітей за умови окремого проживання батьків. Вирішення цього питання може істотно впливати на обсяг здійснення батьківських прав одним із батьків, оскільки більш повно повноваження з виховання дитини виконує той із батьків, з яким залишається проживати дитина. Причиною окремого проживання батьків може стати розірвання їх шлюбу або інші обставини, наприклад вимушене проживання в різних населених пунктах тощо. За окремого проживання батьків місце проживання їх неповнолітніх дітей відповідно до ст. 160 СК визначається за згодою батьків. За відсутності такої згоди спір між батьками щодо місця проживання дітей може вирішуватися судом на вимогу одного з них.

У даному, випадку сторони - батьки неповнолітньої: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо та, як вбачається з нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 , остання надала згоду на проживання дитини з батьком ОСОБА_1 .

При розгляді справ щодо місця проживання дитини судом насамперед враховуються інтереси самої дитини, а саме: сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що на даний час дитина проживає з батьком, який забезпечує дитині належні умови для проживання, розвитку та навчання, що в повній мірі відповідає та не суперечить інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, а також те, що в матеріалах справи міститься заява відповідача про фактичне визнання позовних вимог з приводу визначення місця проживання дитини з батьком, суд дійшов висновку про доцільність задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 та визначення місця проживання дитини з батьком.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 157, 160, 161 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 211, 247, 258-259, 267, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28.04.2021 р.

Суддя: