Справа № 554/1807/18
Провадження № 2/545/281/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2021 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді : Гальченко О.О.,

при секретарі : Лисенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- в с т а н о в и в :

Представник позивача 21.03.2018 року звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із позовом до відповідачів про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.02.2010 гр. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2., п. 3.3. «Умов та Правил надання банківських послуг», де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити ) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3. «Умов та Правил надання банківських послуг».

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії «Умов та правил надання банківських послуг» та «Правил користування платіжною карткою» додаються до позовної заяви.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5. «Правил користування платіжною карткою».

Одночасно, п. 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни «Тарифів…» та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. «Умов та правил надання банківських послуг» і п. 5.8. «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 6.3. до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 6.5. «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобо`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно п. 6.6. «Умов надання банківських послуг», у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та авердрафту ), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7. «Умов та правил надання банківських послуг».

Відповідно до п. 8.6. «Умов надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання : порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону ві; відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до п. 5.6. «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

Відповідно до п. 6.4. «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною «Правил…» та/або «Тарифів банку…», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

На підставі п. 5.3. «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну «Тарифів…», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК Україні наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно п. 4.6. «Умов та правил надання, банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами ( договірне списання ), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 5.7. «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором.

Згідно п. 5.2. «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті ( заблокувати карту ) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2018 має заборгованість - 41 573,64 грн., яка складається з наступного :

332,25 грн. - заборгованість за кредитом;

35 603,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3 181,94 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до п. 8.6. «Умов та правил надання банківських послуг» :

500 грн. - штраф ( фіксована частина ); 1 955,89 грн. - штраф ( процентна складова ).

Розрахунок суми заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

П. 9.12. «Умов та правил надання банківських послуг передбачено», що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються наступними доказами :

Розрахунком заборгованості;

Копією заяви позичальника;

Витягом з «Тарифів Банку»;

Витягом з «Умов та правил надання банківських послуг» та «Правил користування платіжною карткою».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин.

Попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про судовий збір» та ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачем при пред`явлені цього позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 762 грн. Ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018 становить 1 762 грн. Ціна позову: 41 573,64 грн. Оскільки, при розрахунку 1,5 відсотків від ціни позову розмір судового збору складає менше мінімально встановленого, позивачем було сплачено 1 762 грн. судового збору.

ПАТ КБ «Приватбанк» прохає суд : стягнути з відповідача - ОСОБА_1 ( дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

1. Заборгованість у розмірі 41 573,64 грн. за кредитним договором № б/н від 15.02.2010, яка складається з наступного :

332,25 грн. - заборгованість за кредитом;

35 603,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3 181,94 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до п. 8.6. «Умов та правил надання банківських послуг» :

500 грн. - штраф ( фіксована частина ), 1 955,89 грн. - штраф ( процентна складова ).

2. Судові витрати у розмірі 1 762 грн.

В разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.06.2020 заяву гр. ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04.09.2018 у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження ( а. с. 88 ).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2020 матеріали справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Полтавського районного суду Полтавської області за підсудністю.

11.01.2021 до суду надійшов відзив на позов, де представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Кіндяк О.І. послався на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» у березні 2018 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , прохаючи суд стягнути із відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 41 573,64 грн. за кредитним договором б/н від 15.02.2010 та судові витрати у сумі 1 762 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.02.2010 ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 3 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості..

Позичальник умов укладеного із ним договору не виконує, внаслідок чого, станом на 28.02.2018, її заборгованість становить 41 573,64 грн., яка складається з наступного : 332,25 грн. заборгованість за кредитом, 35 603,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 181,94 грн. пеня, а також штрафи відповідно до п.8.6. «Умов та правил надання банківських послуг»; 500 грн. штраф ( фіксована ставка ), 1 955,89 грн. штраф ( процентна ставка ).

Необгрунтованість позовних вимог полягає в наступному.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 626 ЦПК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

До договорів, що укладаються більш як двома сторонами ( багатосторонні договори ), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

За загальним принципом змагальності сторін у цивільному процесу, визначеного ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

В порушення вимог ст. 81 ЦПК України, банк не надав жодного доказу надання та отримання позичальником коштів, а саме, по-перше :

- не надано копії договору на відкриття поточного рахунку позичальника № НОМЕР_1 , на підставі котрого банк начебто зараховував кредитні кошти;

- не надано заяву про відкриття даного розрахункового рахунку до договору про відкриття поточного рахунку;

- не надано заяву про видачу готівки або платіжного доручення про перерахування коштів;

- не надано банківських виписок з рахунків відкритих на підставі умов договору;

- не надано виписку банку та підтверджуючі первинні документи банку щодо нарахування та сплати пені і штрафних санкцій;

- не надано завірених належним чином меморіальних ордерів по оборотам по рахункам щодо перерахування відповідачу коштів обумовлених кредитним договором;

- не надано витяги з оборотно-сальдових відомостей по рахункам або копії документів, оформлених у відповідності до вимог діючого законодавства, а саме п. 2.З., 2.4. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, починаючи з 03.07.2012 по дату надання таких відомостей. Відповідно до «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007, п. 2.1. вказано, що банки зобов`язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням :

процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту ( у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів, тощо ).

Таким чином, договір від 15.02.2010, не містить істотних умов, прописаних в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007.

Велика Палата Верховного Суду розглянула справу № 342/180/17 про отримання кредиту шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку» ( простішою мовою - про кредитні картки ).

Для винесення рішення ВП довелося відступити від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24.09.2014 ( провадження № 6-144цс14 ).

Постанова ВП ВС від 3 липня 2019 року містить наступні висновки :

оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони мають бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома;

банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші;

- споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений;

роздруківка правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування;

оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів і витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову;

- за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту надані банком витяги з тарифів і умов не можуть розцінюватися як стандартна ( типова ) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин;

правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору ані щодо будь-яких встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, ані щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо ке передбачені;

пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, та умовами і правилами надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Отже, Велика Палата Верховного Суду дала чітко зрозуміти, що умови кредитування не підписані позичальником, не створюють відносин на підставі котрих суд може задовольнити позов.

Вважає, що позов АТ КБ «Приватбанк» являється необгрунтованим, позовні вимоги не підтверджені первинними документами, банківськими виписками, а тому не підлягає задоволенню.

Необхідно звернути увагу на те, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.09.2018 по цивільній справі № 554/1807/18 було задоволено позов банку та стягнуто з ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 41 573,64 грн. за кредитним договором б/н від 15.02.2010 та судові витрати у сумі 1 762 грн.

Рішення суду було пред`явлено до виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми ), на підставі котрого було відкрито виконавче провадження № 59446310. Під час виконавчого провадження було стягнення з пенсії боржника в сумі, котра перевищує нараховану заборгованість за тілом кредиту.

Так як вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими та було стягнуто кошти на підставі скасованого заочного рішення, прохав суд застосувати поворот виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно ч. 9 ст. 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до ч. 1 - 3 цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Прохав :

1. Прийняти відзив на позовну заяву та долучити до матеріалів справи.

2. Відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повністю.

3. Застосувати поворот виконання рішення суду та стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 кошти стягнуті на підставі заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04.09.2018.

21.01.2021 року до суду надійшла відповідь АТ КБ «Приватбанк» на відзив, в якому представник позивача послався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.02.2010 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою ( здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ( ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України ), яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами..», позичальник підтвердив свою згоду на те що «Тарифи…» складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання ( ст. 634 ЦК ). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком «Умовами..» та «Тарифами..».

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Тарифи - розмір винагороди за послуги банку; є невід`ємною частиною договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що власник картки повідомляється відповідно до «Умов та Правил надання банківських послуг». Необхідно відзначити, що виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 10 років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював.

Стосовно посилання відповідача на не відкриття рахунку, представник позивача зазначає, що відповідно до «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», що затверджена Постановою НБУ № 492 від 12.11.2003 та діяла у редакції закону N 145 ( 0659-11 ) від 16.05.2011. Позивачем дотримано усі вимоги щодо відкриття карткового рахунку.

Відповідно до виписки по рахунку, що надавалась раніше, вбачається використання кредитних коштів, а саме операції щодо зняття готівки в банкоматі, розрахування за товари та послуги, операції щодо повернення кредитних коштів, тощо.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів ( кредитування рахунка ), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит ( параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України ), якщо інше не встановлено договором або законом.

А позицією у постанові від 10.04.2019 у справі № 356/1635/16-ц ( reyestr.court.gov.ua/Review/81360215 ) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Виконання договору позивачем щодо надання можливості використання кредитного ліміту підтверджується випискою по рахунку, де зазначені відповідні операції, а також операції щодо часткового повернення коштів тобто виконання договору відповідачем.

Щодо ознайомлення відповідача з умовами кредитування

Позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 15.02.2010, з якої чітко вбачається наступна інформація : персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила (-в), що : «Я згодна (-єн) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, «Умовами та Правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами…» становить між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (- вся ) і згоден з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку…», які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...».

Також, до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якої чітко вбачається, що ваідповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 1,9 % ( 22,80 % на рік ), вказано розміри комісій та штрафів тощо.

Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

Крім того, вищезазначені «Умови і Правила надання банківських послуг», а також «Тарифи банку…» є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису відповідача в «Умовах…», при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з «Умовами та Тарифами…», що заява разом із «Умовами та Тарифами…» складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що «Умови…» укладені поза межами договору та є не допустимими доказами.

Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до «Умов…» та «Правилами надання банківських послуг». Заява разом з «Умовами та Тарифами» є договором про надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч. 1 ст. 634 ЦК, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком «Умов та правил надання банківських послуг», що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору ( умов кредитування ).

Надаємо до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом» ).

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору ( надана сума кредиту ), всі операції за картковим рахунком ( з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції ).

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

П. 21 Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами ( траншами ). Оскільки, в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Ст. 11 ЦК України встановлено, що права сторін виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно з ст. 3, 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу.

Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором.

Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті.

Щодо посилання Відповідача на ЗУ «Про захист прав споживачів».

Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору.

Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією ( отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів ).

Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним.

Необхідно зауважити, що ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини.

Так, вищевказаний Закон визначає поняття «споживчого кредиту», а саме споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем ( банком або іншою фінансовою установою ) споживачеві на придбання продукції.

В даному ж випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Тобто, відповідач не правомірно в даному випадку посилається на вищевказаний Закон.

Окрім того, в Анкеті-Заяві зазначено : «Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та правилами. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку..».

Таким чином, підписавши Анкету-Заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту, відповідач прийняв умови договору та погодився з ними.

Банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань : копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта відповідача; виписка по рахунку.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ( ч. 1 ст. 89 ЦПК України ),

Відповідачем не надано належних доказів не укладення кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін, наданих суду для обґрунтування своєї правової позиції. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значенім. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Стосовно отримання відповідачем кредитних коштів та картки.

Надано до суду виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Також, з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору надана сума кредиту, всі операції за кредитною карткою ( з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції ).

З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

Додатково зазначено, що формування меморіальних ордерів за даним продуктом не передбачено, оскільки кредитні кошти надаються шляхом встановлення кредитного ліміту. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду ( в банкоматах ) або підписанням чека ( розрахунок через РОS-термінал торгової точки ), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. Отже, підтвердженням отримання клієнтом кредитних коштів є виписка по рахунку, яка в свою чергу є первинним бухгалтерським документом.

Щодо надання повної інформації про умови кредитування під час укладення кредитного договору.

Слід зауважити, що в договорі прописана валюта кредитування, відсоткова ставка, винагороди, розмір платежу, відповідальність, права та обов`язки сторін договору та багато іншого. Тобто, ознайомившись з умовами кредитування до підписання договору, звіривши їх із положеннями договору, позивач отримав повну інформацію про умови кредитування та й власноруч підписав кредитний договір/заяву на отримання кредиту.

Щодо посилання відповідача на постанову ВСУ за справою № 342/180/17

Розглядаючи справу № 342/180/17 Верховний Суд зазначив, у разі, якщо «Умови та Правила надання банком кредиту», зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці «Умови..» розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що «Умови та Правила…» містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі «Умови та Правила надання банком кредиту» не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальникам.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником «Умови та Правила надання банком кредиту» або докази, які б підтверджували, що саме ці «Умови…» розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких «Умов…», відповідно, із наданням суду цієї редакції «Умов…» або докази на підтвердження того, яка саме редакція «Умов…» була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Таким чином, при розгляді судової справи № 342/180/17 Верховним Судом звернуто увагу на відсутність доказів тотожності наданих банком разом із позовною заявою «Умов та Правил надання банківських послуг» із тими, що були чинними у момент підписання заяви позичальника.

В судовій справі, що розглядається судом, позивачем надано :

наказ про затвердження редакції «Умов та правил надання банківських послуг», що додані до позовної заяви, що підтверджує надання до позовної заяви саме тій редакції, що була чинна на момент підписання заяви позичальника;

виписка по рахунку, що підтверджує використання кредитного карткового рахунку відповідачем, погашення кредитного ліміту та сплату відсотків, тобто вчинення дій що підтверджують усвідомлення відповідачем обов`язків щодо повернення кредиту та внесення плати за його використання;

Вказані документи підтверджують чинність редакції «Умов та правил надання банківських послуг», що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору.

На підтвердження використання кредитного карткового рахунку банком надана виписка, яка відповідно до п. 5.6. «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженим постановою Національного банку України від 18.06.2003 № 254 є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок ( у паперовій чи електронній формі ) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка.

Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку , а саме :

зняття готівки у банкоматах, приклад :

21/02/2010 БАНКОМАТ 7025 ПОЛТАВА ( УКРАИНА, ПОЛТАВСКАЯ, ПОЛТАВА, ВУЛ. НОВИЙ БАЗАР, БУД. 32, МАГАЗИН «СВІТ ТЕХНІКИ» ) ВЫДАЧА НАЛИЧНЫХ ДЕНЕГ 50.00 UАН;

поповнення кредитного рахунку, приклад:

07/11/2012 ТЕРМИНАЛ САМООБСЛУЖИВАНИЯ 202345 ПОЛТАВА ( УКРАИНА, ПОЛТАВСКАЯ, ПОЛТАВА, УЛ. СЕННАЯ, Д. 2/49, ГОСТИНИЦА КИЕВ ) ДЕПОЗИТ 100.00 СR UАH.

Вказані операції підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, судом також необхідно врахувати наступні постанови Верховного Суду :

1. У постанові від 10.04.2019 у справі № 356/1635/16-ц. ( reyestx.court.gov.ua/Review/81360215 ) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

2. У постанові від 28.03.2019 у справі № 428/2873/17 ( reyestr.court.gov.ua/Review/80854464 ) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що підписанням анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» позичальник погоджується з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору; приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком; саме по собі посилання на неознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин».

3. У постанові від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц

( reyestr.court.gov.ua/Review/72124540 ) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що підписав заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» у ПАТ «КБ «Приватбанк», в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з «Умовами та Тарифами банку»; при цьому «Умови та Правила надання банківських послуг» є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці «Умови та Правила…» були чинними під час укладення договору.

4. У постанові від 17.04.2019 у справі № 666/388/16-ц

( reyestr.court.gov.ua/Review/81287537 ) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що посилання у касаційній скарзі на не підписання позичальником умов та правил надання банківських послуг та не ознайомлення з їх змістом, не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, оскільки з огляду на ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору; а за обставин укладення між сторонами договору приєднання у момент підписання заяви-анкети відповідач мав право вимагати від банку надання умов та правил надання банківських послуг, або відмовитись від укладення кредитного договору у такій формі.

Підсумовуючи викладене вище, банк прохає суд оцінити надані докази та правові висновки, зазначені у постановах ВСУ, у сукупності та задовольнити позовні вимоги.

Стосовно заяви відповідача про поворот виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконанім, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він :

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Звертають увагу суду, що було скасоване заочне рішення та прийнято справу до розгляду. Тобто на сьогоднішній день, справа ще розглядається та відповідач не правомірно прохає суд вирішити питання про поворот виконавчого листа.

Стосовно суми заборгованості, банку необхідно додатковий час для вирішення питання, щодо суми заборгованості та зазначаємо, що банком буде підготовлено та направлено до суду уточнену позовну заяву.

Також необхідно зауважити, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому, посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

Одночасно ст. 526 ЦК України наголошує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, відповідач

належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав.

Враховуючи викладене, прохав суд задовольнити уточнені позовні вимоги банку в повному обсязі.

29.01.2021 до суду надійшла заява представника позивача про зменшення розміру позовних вимог ( а. с. 162-174 ), де прохав стягнути з відповідачки :

1. Заборгованість у розмірі 4 969,18 грн. за кредитним договором № б/н від 15.02.2010, яка складається з наступного : 332,25 грн. - заборгованість за кредитом; 332,25 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 71,14 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4 565,79 грн. - заборгованість за пенею; та понесені судові витрати.

В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Представник позивача - Меркулова В.В., надавши суду клопотання про розгляд справи в її відсутності, де позовні підтримала.

Відповідачка та її представник - адвокат Кіндяк О.І. надали заяву про розгляд справи в їх відсутності, де заперечували щодо задоволення позову, враховуючи наданий відзив на позов.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 223, 274-279 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.02.2010 ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 3 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

До договорів, що укладаються більш як двома сторонами ( багатосторонні договори ), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

За загальним принципом змагальності сторін у цивільному процесу, визначеного ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

В порушення вимог ст. 81 ЦПК України, Банк не надав жодного доказу надання та отримання позичальником коштів, а саме, по-перше:

- не надано копії Договору на відкриття поточного рахунку позичальника № НОМЕР_1 , на підставі котрого банк начебто зараховував кредитні кошти.

- не надано заяву про відкриття даного розрахункового рахунку до договору про відкриття поточного рахунку.

- не надано заяву про видачу готівки або платіжного доручення про перерахування коштів.

- не надано банківських виписок з рахунків відкритих на підставі умов договору,

- не надано виписку Банку та підтверджуючі первинні документи Банку щодо нарахування та сплати пені і штрафних санкцій.

- не надано завірених належним чином меморіальних ордерів по оборотам по рахункам щодо перерахування відповідачу коштів обумовлених кредитним договором.

- не надано витяги з оборотно-сальдових відомостей по рахункам або копії документів, оформлених у відповідності до вимог діючого законодавства, а саме п. 2.3., 2.4. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, починаючи з 03.07.2012 по дату надання таких відомостей. Відповідно до «Правил надання банками України» інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007, п. 2.1. вказано банки зобов`язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням :

процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту ( у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів, тощо ).

Таким чином, договір від 15.02.2010, не містить істотних умов, прописаних в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007.

Велика Палата Верховного Суду розглянула справу № 342/180/17 про отримання кредиту шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку ( простішою мовою - про кредитні картки ).

Для винесення рішення ВП довелося відступити від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24.09.2014 ( провадження № 6-144цс14 ).

Постанова ВП ВС від 03.07.2019 містить наступні висновки :

оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони мають бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома;

банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші;

- споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений;

роздруківка правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування;

оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів і витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову;

- за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту надані банком витяги з тарифів і умов не можуть розцінюватися як стандартна ( типова ) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин;

правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору ані щодо будь-яких встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, ані щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо ке передбачені;

пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, та умовами і правилами надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Отже, Велика Палата Верховного Суду дала чітко зрозуміти, що умови кредитування не підписані позичальником, не створюють відносин на підставі котрих суд може задовольнити позов.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.09.2018 по цивільній справі № 554/1807/18 було задоволено позов банку та стягнуто з ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 41 573,64 грн. за кредитним договором б/н від 15.02.2010 та судові витрати у сумі 1 762 грн.

Рішення суду було пред`явлено до виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми ), на підставі котрого було відкрито виконавче провадження № 59446310. Під час виконавчого провадження було стягнення з пенсії боржника в сумі, котра перевищує нараховану заборгованість за тілом кредиту.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що з викладених вище встановлених обставин судом, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 3, 4, 5, 12, 13, 43, 44, 49, 141, 223, 258-259, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, ст. 525, 530, 589, 590, 599, 629, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко