печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Орел А. О.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представників відповідача ТОВ «Євротрассервіс» - Булаєнка Р. В., Пушкарьова О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у залі суду заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс», Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс», треті особи: державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Радченко Альона Леонідівна, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

26 квітня 2021 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному провадженні з викликом сторін.

25 серпня 2021 року позивач до суду подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: групу нежитлових приміщень № 1 по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), в обґрунтування якої вказано, що йому стало відомо про відчуження спірного об`єкту нерухомості ОСОБА_2 .

У судовому засіданні позивач підтримав свою заяву про забезпечення позову і просив суд задовольнити.

Представники відповідача не заперечували проти накладення арешту на об`єкти нерухомого майна.

Суд, заслухавши обґрунтування позивача і думку представників відповідача, вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи у межах порушеного питання, дійшов до наступного висновку.

У відповідності до положень частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Як вбачається спір у сторін виник у зв`язку із тим, що позивач 08 квітня 2013 року став власником майнових прав на гараж № АДРЕСА_1 за договором № 163/1-2, повністю сплативши вартість об`єкта будівництва. Натомість позивач дізнався з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що на підставі запису про право власності № 6432883 його гараж було зареєстровано за ТОВ «Євротранссервіс», згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на нежитлові приміщення (паркомісця), номер 2605/2, виданий 26 травня 2014 року, укладений між ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» та ТОВ «Європтранссервіс». Об`єктом інвестування за договором став гараж, майнові права на який належали позивачеві, шляхом змінення нумерації гаражу з «АДРЕСА_1» на «№ 1». При цьому всі інші характеристики, зокрема. площа (106,1 кв м) і місцезнаходження об`єкту нерухомості є ідентичними.

02 квітня 2021 року власником групи нежитлових приміщень № 1, які попередньо вважалися нежитловими приміщеннями (паркомісцями), за вказаною адресою став ОСОБА_2 , про що позивач дізнався під час розгляду справи.

Таким чином позивач виражає побоювання, що спірний об`єкт нерухомості у подальшому під час розгляду справи знову буде відчужений на користь третіх осіб або буде знову змінена його характеристика, що унеможливить реальне виконання рішення суду, ускладнить поновлення законних його прав.

Згідно з приписами частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини першої ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Стороною заявника не надано суду доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову - реалізація чи підготовчі дії до реалізації.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 став власником об`єкта нерухомого майна 02 квітня 2021 року, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 255494775 від 06 травня 2021 року, тобто ще до відкриття провадження у справі - 26 квітня 2021 року, а доказів зміни власника об`єкта нерухомого майна 00 з часу відкриття провадження і станом на 02 вересня 2021 року позивач не надав.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогою позову, суд приходить до висновку, що заява не достатньо обґрунтована, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду не вбачаються, висновок про обґрунтованість припущення про наміри третьої особи відчужити об`єкт нерухомого майна є передчасним, відтак заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню на даній стадії розгляду справи та за наведеного обґрунтування заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Повний текст ухвали складено 03 вересня 2021 року.

Суддя І. В. Литвинова