Єдиний унікальний номер 243/9232/20
Номер провадження 22-ц/804/897/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого судді Мірути О.А.,
суддів: Новікової Г.В., Хейло Я.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 243/9232/20 за позовом обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з теплопостачання, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, за апеляційними скаргами Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа та ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року ухваленого в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, (суддя Мінаєв І.М.),
В С Т А Н О В И В:
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
20.10.2020 року ОКП Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з теплопостачання.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року позовні вимоги Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з теплопостачання задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період до 01.05.2017 у сумі 14388 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят вісім) грн.10 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа нараховані на заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період до 01.05.2017 втрати від інфляційних процесів у сумі 3971,96 грн. та 3% річних у сумі 638,53 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.05.2017 до 01.10.2020 у сумі 10322 (десять тисяч триста двадцять дві) грн. 93 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа нараховані на заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.05.2017 до 01.10.2020 втрати від інфляційних процесів у сумі 4915,68 грн. та 3 % річних у сумі 1911,94 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа витрати по сплаті судового збору в сумі 368 грн. 24 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа витрати по сплаті судового збору в сумі 866 грн. 88 коп., з кожної.

Стягнуто з Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа на користь ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на правову допомогу в сумі 1997 грн. 13 коп.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідачів порушено виконання зобов?язань з оплати використаних послуг з теплопостачання, внаслідок чого станом на 01.10.2020 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа заподіяно шкоду із несплати у повному обсязі щомісячних платежів у сумі 24711,02 грн. З урахуванням вищенаведених висновків суду з всіх відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість за надані послуги за період до 01.05.2017 у сумі 14388,10 грн. та нараховані за цей період втрати від інфляційних процесів у сумі 3971,96 грн. і 3% річних у сумі 638,53 грн. За період з 01.05.2017 до 01.10.2020 з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість у сумі 10322,93 грн. та нараховані за цей період втрати від інфляційних процесів у сумі 4915,68 грн. і 3 % річних у сумі 1911,94 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» просили оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог до нього відмовити, застосувавши строк позовної давності.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування апеляційної скарги позивач ОКП Донецьктеплокомуненерго посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зокрема позивач звертає увагу на те, що суд у своєму рішенні прийшов до помилкового висновку що відповідач ОСОБА_1 фактично не є споживачем послуг, наданих йому позивачем з 19.05.2017 року зважаючи на те, що починаючи з цього часу він не зареєстрований за вказаною адресою, а тому фактично ними не користується.

Також додають, що відповідач ОСОБА_1 є власником вказаної квартири, а тому не проживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності реєстрації в ній не звільняє власника від обв`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 757/29813/17-ц. Таким чином, на думку апелянта, ОСОБА_1 , як власник квартири, є споживачем послуг, які надаються йому позивачем, а тому відповідно до чинного законодавства України зобов`язаний здійснювати своєчасну їх оплату.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 зазначає, що суд безпідставно відмовив йому у застосуванні строку позовної давності. Доводить, що він не проживав у квартирі, тобто особисто не здійснював плату за надані послуги позивачем. Оплату проводили відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Крім того, додає, що з позовом позивач звернувся в жовтні 2020 році, тобто поза межами строку позовної давності оскільки він знятий з реєстрації в травні 2017 року. Оскільки фактично він не мешкав в квартирі з квітня 2008 року, то саме з цього часу він взагалі не сплачував рахунків з теплопостачання та, відповідно, ніяких дій, що свідчили б про визнання ним боргу, не вчиняв.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Учасниками судового процесу відзивів на апеляційні скарги не подано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з довідкою ВО Слов`янськтепломережа ОКП Донецьктеплокомуенерго за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.3).

З розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім?я ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість станом на вересень 2020 року, включно, складає 24711,02 грн. За вищезазначений період споживачам було нараховано до сплати за опалення 32132,02 грн., а фактично сплачено 12412,93 грн. Зі змісту розрахунків вбачається, що оплата здійснювалася відповідачами майже щомісячно в опалювальний сезон та періодично - в неопалювальний, сума деяких платежів перевищувала суму нарахувань за поточний місяць (а.с.4-8).

Зі змісту розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат вбачається, що станом на 30.09.2020 за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) у відповідності до ст.625 ЦК України нараховано 3 % річних у сумі 2550,47 грн. та інфляційні втрати в сумі 8887,64 грн. (а.с.14).

23.07.2017 Слов`янським міськрайонним судом був виданий судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги з теплопостачання в сумі 13264,76 грн. (а.с.13). Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 18.06.2020 зазначений судовий наказ скасовано (а.с.12).

За відомостями від 27.10.2020, наданими відділом з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради на запит суду, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 29.09.2009, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 19.05.2017 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.35-37).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 234768854 від 30.11.2020 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 зареєстроване за ОСОБА_1 05.02.2019 на підставі рішення суду № 243/269/15-ц (а.с.42-43).

Згідно з довідками про реєстрацію місця проживання особи № 22-15/3-4036 від 23.07.2019 та № 22-15/5-1507 від 01.06.2020 місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.05.2017 по теперішній час зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.54, 55). З довідки КП Керуюча компанія № 4 від 07.05.2020 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 3 особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 був зареєстрований за цією адресою з 15.03.2008 до 19.05.2017 (а.с.55).

За відомостями КП БТІ від 14.01.2021, наданими на запит суду, станом на 31.12.2012 право власності на квартиру АДРЕСА_3 було зареєстроване 26.04.2001 за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (по 1/2 частці) на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2001 (а.с.75).

Зі змісту договору купівлі-продажу від 23.04.2001 вбачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , яка діє як законний представник ОСОБА_8 , купили у спільну сумісну приватну власність у рівних частках кожна двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 (а.с.76-77).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 07.04.2015 у справі № 243/269/15-ц (з урахуванням рішення Апеляційного суду Запорізької області від 03.08.2015) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про розподіл спільного майна подружжя задоволені частково, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 . З мотивувальної частини рішення вбачається, що зазначена квартира була придбана ОСОБА_7 під час шлюбу з ОСОБА_1 і є спільною власністю подружжя (а.с.78-82).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини першої статті 1, частини першої статті 4 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку є юридичною особою, яка створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до статті 1 Законом України Про житлово-комунальні послуги , житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга статті 8 Закону України Про житлово-комунальні послуги ).

Частиною першою статті 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у статті 7 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку , є наступні: виконання рішення зборів співвласників; своєчасна оплата за спожиті житлово-комунальні послуги.

Таким чином, Закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку.

У частині першій статті 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до змісту частини третьої статті 6, частини першої статті 630 ЦК України, статей 19-21 Закону України Про житлово-комунальні послуги , умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача в частині вимог до відповідача ОСОБА_1 та стягнення з нього у солідарному порядку заборгованості за період до 01.05.2017 року, у межах заявлених та підтриманих позивачем позовних вимог, суд першої інстанції помилково дійшов до такого висновку, оскільки відповідачем ОСОБА_1 , як співвласником квартири АДРЕСА_3 , не дотримано обов`язку з утримання належної йому квартири та оплати житлово-комунальних послуг.

Непроживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві спільної власності, та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє ОСОБА_1 , як співвласника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані позивачем.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги? регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі N 521/3743/17-ц (провадження N 61-26462св18).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є співвласником оспорюваної квартири і відповідно до закону зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, суди першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що, оскільки відповідач знятий з реєстрації даної квартири, він звільняється від обов`язку по утриманню власного майна.

При цьому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції, у порушення вимог ЦК України не застосував наслідки спливу позовної давності з наступних підстав.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, а подання такої заяви згідно частини другої статті 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності, оскільки судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частина третя стаття 264 ЦК України).

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-214цс14.

Також з матеріалів справи вбачається, що протягом всього часу відповідачами частково сплачувалася заборгованість, тобто вчинялися дії, що свідчать про визнання ними заборгованості у розумінні ч. 1 ст. 264 ЦК України, що є підставою переривання строку позовної давності.

Тобто відповідачі визнали свій борг за комунальні послуги, адже здійснювали нерегулярні платежі протягом спірного періоду, а тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності відповідно до вимог ст. 257, 261, 264 ЦК України.

Таким чином апеляційний суд, дослідивши матеріали справи у своїй сукупності, дійшов правильного висновку про те, що строк позовної давності при зверненні 26 травня 2017 року із цим позовом позивачем не пропущений.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Враховуючи вищенаведене, а також переривання позовної давності при поданні заяви про видачу судового наказу,позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь заявлений час прострочення.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина 4 цієї статті).

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у сумі 3153 грн.

Керуючись ст. 367 , 368 , 374 , 376 , 381 , 382 , 383 , 384 ЦПК України , суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» - задовольнити.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.05.2017 року до 01.10.2020 року у сумі 10322 (десять тисяч триста двадцять дві) грн. 93 коп., витрат від інфляційних процесів та 3 % річних у сумі 1911, 94 грн., - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.05.2017 року до 01.10.2020 року у сумі 10322 (десять тисяч триста двадцять дві) грн. 93 коп., витрат від інфляційних процесів та 3 % річних у сумі 1911, 94 грн., - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.05.2017 до 01.10.2020 у сумі 10322 (десять тисяч триста двадцять дві) грн. 93 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа нараховані на заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.05.2017 до 01.10.2020 втрати від інфляційних процесів у сумі 4915, 68 грн. (чотири тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 68 коп. та 3 % річних у сумі 1911, 94 грн. (тисяча дев`ятсот одинадцять) грн. 94 коп. .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Слов`янськтепломережа судові витрати пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у сумі 3 153 грн. (три тисячі сто п`ятдесят три) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: