Справа №443/41/19
Провадження №2/443/294/21
РІШЕННЯ

іменем України

26 квітня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новострілищанської селищної ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2 ,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивачка) подала до суду позовну заяву до Новострілищанської селищної ради (відповідач), в якій просить:

встановити факт її спільного проживання із батьком ОСОБА_3 у с.Орішківці Жидачівського району Львівської області по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 на земельну ділянку розміром 1,4495 га, яка належала батькові на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ №026661, виданого йому на підставі рішення Жидачівської районної ради народних депутатів від 22.09.2000 року №225.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4 . Батько після смерті матері залишився проживати один, а коли він почав хворіти, то позивачка переїхала проживати до нього і з 1999 року проживала з ним без реєстрації. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4495 гектари в межах згідно з планом, розташована на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району. Позивачка проживала з батьком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від неї. Позивачка звернулася в нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак їй було відмовлено в цьому у зв`язку з тим, що вона пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви для прийняття спадщини, а також з підстави відсутності правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які належали померлому і є спадковим майном.

Відповідач правом на подання позову не скористався.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заяви та клопотання учасників справи.

Представник позивачки подав заяву про розгляд підготовчого засідання за їх відсутності та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.49).

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.39).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 25.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.35-36).

Ухвалами суду від 05.11.2020 та 15.01.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.40, 44).

Ухвалою підготовчого засідання від 05.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.55-52).

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.04.2012 (а.с.5).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №026661, виданого 19.03.2001, та витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, ОСОБА_3 передано у приватну власність три земельні ділянки загальною площею 1,4495 га в межах згідно з планом, які розташовані на території Кніселівської сільської ради та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №43 (а.с.10, 14-16).

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 19.03.1983, актовий запис №6. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ». Шлюб розірвано 17.01.2003, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18.04.2012 (а.с.9).

Згідно з Свідоцтвом про розірвання шлюбу, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розірвали шлюб 17.01.2003. Прізвище після розірвання шлюбу дружини « ОСОБА_9 » (а.с.11).

ОСОБА_10 змінила ім`я на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 22.01.2009 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 від 27.06.2018 та серії НОМЕР_2 від 27.06.2018, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Орішківці Жидачівського району Львівської області, а ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у с.Кнісело Жидачівського району Львівської області (а.с.3,4).

Витягом з погосподарської книги с. Орішківці від 20.07.2018 встановлено, що станом на 30.06.1990 житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до категорії «колгоспний двір», головою якого був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даному господарстві з ним була зареєстрована і проживала дружина ОСОБА_4 (а.с.12).

Довідкою Новострілищанської селищної ради від 20.07.2018 підтверджено, що ОСОБА_3 дійсно був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з ним за вказаною адресою проживала без реєстрації дочка ОСОБА_1 , яка доглядала за батьком з 1999 року до дня його смерті та займалася його похороном. Від ОСОБА_3 у виконкомі Кніселівської сільської ради заповіт не посвідчувався. Заборони та арешту на спадкове майно немає (а.с.13)

Постановою від 21.08.2018 завідувач Жидачівської ДНК відмовив у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3 через те, що вона пропустила піврічний термін, передбачений цивільним законодавством, на подання заяви, а також відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, які належали померлому і є спадковим майном (а.с.18).

Зміст правовідносин.

Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивачки разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості у позасудовому порядку юридично оформити спадщину після його смерті.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Нормою частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Також, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі постанова Пленуму ВСУ).

Так, в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України).

Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Приписами частин 1 та 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала без реєстрації із своїм батьком ОСОБА_3 у с. Орішківці Жидачівського району Львівської області до дня його смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні письмовими доказами, які не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості, а у сукупності є достатніми для встановлення факту їх спільного проживання на час відкриття спадщини.

Суд зазначає, що встановлення зазначеного факту породжує для позивачки юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації нею права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_3 належало право власності на три земельні ділянки загальною площею 1,4495 га в межах згідно з планом, які розташовані на території Кніселівської сільської ради та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що йому видано відповідний Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №026661 від 19.03.2001.

За життя ОСОБА_3 особистого розпорядження не зробив. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, до якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право власності на зазначену земельну ділянку). Спадкування відбувається за законом за правилами, встановленими ЦК України.

З огляду на встановлений судом факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а також на відсутність фактичних даних, які б свідчили про заявлення ОСОБА_1 про відмову від цієї спадщини суд зазначає, що ОСОБА_1 в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла зазначену спадщину. Інших спадкоємців першої черги за законом, які б претендували на спадщину, судом не встановлено. Водночас, відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельні ділянки загальною площею 1,4495 га (відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №026661 від 19.03.2001) позбавляє позивачку можливості юридично оформити спадщину у визначений законом позасудовий спосіб.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Новострілищанської селищної ради (місцезнаходження: Львівська область, смт. Нові Стрілища, вул. Шевченка,12, ідентифікаційний код юридичної особи 04369452) про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у с.Орішківці Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини (день смерті ОСОБА_3 ).

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на земельні ділянки загальною площею 1,4495 гектарів в межах згідно з планом, які розташовані на території Кніселівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЛВ №026661 від 19.03.2001.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 28 квітня 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів