печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Шевчук А.В.

за участю:

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

06 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

В обґрунтування позову, позивач зазначала, що 17 грудня 2019 року близько 17 годині ОСОБА_3 , керуючи автобусом Богдан А09201, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві на вул. Велика Васильківська, 51, під час перестроювання при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки Subaru Tribeca, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по тій смузі, на яку відповідач мав намір перестроюватись та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив пункти 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України та завдав майнових збитків позивачу.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року провадження відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку із закінченням строків накладенням адміністративного стягнення. При цьому дії відповідача кваліфіковано за ст. 124 КУпАП як порушення учасниками дорожнього руху ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів та за ст. 122-4 КУпАП, залишення водієм транспортного засобу місця ДТП, до якої він причетний.

Оскільки, через тривалі пошуки поліцією відповідача, який покинув місце пригоди на день розгляду справи в суді сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Транспортний засіб марки Subaru Tribeca, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві приватної власності позивачу.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №546/10-20 від 21 жовтня 2020 року, було встановлено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Subaru Tribeca, 2007 року випуску, становить 11 953,13 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з відповідача відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №546/10-20 від 21 жовтня 2020 року грн майнової шкоди, 1700 грн витрат за проведення оцінки вартості матеріального збитку та 840,80 грн витрат на оплату судового збору.

Ухвалою судді від 13 листопада 2020 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

21 січня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що позивач помилилась щодо дати настання ДТП, оскільки пригода сталася 17 грудня 2019 року. Цього дня відповідач працював на маршруті №412, після зупинки та висадки пасажирів на вул. Великій Васильківській, 51 в м. Києві саме автомобіль марки Subaru Tribeca, що належить позивачу здійснив наїзд на автобус під керуванням відповідача та залишив місце пригоди, про що свідчать пояснення відповідача від 09 квітня 2020 року, які наявні в Управлінні патрульної поліції у м. Києві.

Крім того, позивач додала до позовної заяви висновок щодо вартості майнового збитку №546/10-20 від 21 жовтня 2020 року, тобто після спливу 11 місяців з моменту настання ДТП, що є порушенням статті 79 ЦПК України щодо достовірності доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини у справі.

17 лютого 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що під час виготовлення позовної заяви, в ній було допущено описку щодо дати настання ДТП, а саме ДТП сталася саме 17 грудня 2019 року.

Крім того, сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності не свідчить про відсутність адміністративного правопорушення.

Щодо твердження відповідача про сплив 11 місяців з моменту скоєння ДТП до моменту проведення оцінки вартості майнового збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, то слід зазначити про те, що жодним нормативно-правовим актом не зазначено, у який проміжок часу необхідно проводити оцінку вартості майнового збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу. Станом на 17 грудня 2020 року ремонту пошкоджень після ДТП, що є предметом розгляду, не здійснювалось. Інших ДТП із зазначеним транспортним засобом не відбувалось.

24 лютого 2021 року від позивача надійшло клопотання про залучення співвідповідача, в якому позивач просила залучити до участі у справі в якості співвідповідача товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі - ТДВ «СК «Кредо»).

Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року у якості співвідповідача у справі залучено ТДВ «СК «Кредо».

26 лютого 2021 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено про те, що позивач не надала належних та допустимих доказів того, що її автомобіль більше в жодних ДТП не перебував.

31 березня 2021 року від ТДВ «СК «Кредо» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що позивач не звернулась до ТДВ «СК «Кредо» у передбачені п. 33.14 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки, що є підставою для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування. Зазначені строки присічні і поновленню не підлягають.

26 лютого 2021 року позивач звернулася до ТДВ «СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля. Крім того, 22 березня 2021 року на замовлення ТДВ «СК «Кредо» суб`єктом оціночної діяльності було складено звіт про оцінку колісного транспортного засобу позивача, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Subaru Tribeca, номерний знак НОМЕР_2 , з врахуванням фізичного зносу без урахування ПДВ становить 2263,43 грн. Також, оцінювачем в акті огляду транспортного засобу у графі сліди попередніх пошкоджень (сліди відновлювального ремонту) зазначено, що пошкодження заднього бамперу не відносяться до пошкоджень за результатами ДТП від 17 грудня 2019 року.

12 квітня 2021 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, у задоволенні позову просив відмовити.

Крім того, позивач подала відповідь на відзив ТДВ «СК «Кредо», в якій зазначила про те, що твердження відповідача, що водій транспортного засобу, який причетний до відповідної ДТП зобов`язаний не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП. Однак саме відповідач, який на момент скоєння ДТП був водієм транспортного засобу повинен був звернутись до ТДВ «СК «Кредо», з якою уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Більш того, позивач не змогла звернутись самостійно до страхової компанії ТДВ «СК «Кредо» через тривалі пошуки поліцією відповідача, який покинув місце скоєння ДТП, оскільки на дату скоєння ДТП не було відомо, хто перебував за кермом транспортного засобу Богдан А09201 та чи був взагалі наявний страховий поліс та з якою страховою компанією укладено договір страхування.

Крім того, звіт, складений суб`єктом оціночної діяльності відповідача щодо майнового збитку, завданого транспортному засобу позивача, повністю суперечить звіту, наданому позивачем від 21 жовтня 2020 року. Так, у зазначеному звіті навмисно було зменшено у два рази ринкову вартість транспортного засобу позивача, не вказано слідів корозії транспортного засобу. В той же час, твердження відповідача про те, що пошкодження заднього бамперу не відноситься до даного ДТП, спростовується схемою ДТП, складено відразу після прибуття поліцейських УПП в м. Києві, де зазначено пошкодження ЛФП заднього бамперу, крила та двері правої сторони. Згодом, оцінювачем було знайдено пошкодження кріплення заднього бамперу з правої сторони, про що відображено в акті огляду транспортного засобу.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши позицію представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 17 грудня 2019 року близько 17 годині ОСОБА_3 , керуючи автобусом Богдан А09201, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві на вул. Велика Васильківська, 51, під час перестроювання при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки Subaru Tribeca, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по тій смузі, на яку відповідач мав намір перестроюватись та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив пункти 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. ст. 122, 124 КУпАП України.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року провадження відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку із закінченням строків накладенням адміністративного стягнення.

Згідно зі звітом №546/10-20 від 21 жовтня 2020 року про оцінку автомобіля марки Subaru Tribeca, номерний знак НОМЕР_2 , матеріальний збиток, завданий власнику зазначеного автомобіля внаслідок ДТП складає 11953,13 грн.

Вартість звіту складає 1700 грн, що підтверджується квитанцією від 28 жовтня 2020 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у ТДВ «СК «Кредо» згідно з полісом АО/2012398 від 25 вересня 2019 року.

26 лютого 2021 року ОСОБА_2 подала до ТДВ «СК «Кредо» заяву про виплату страхового відшкодування.

Згідно зі звітом №1995455/03/21 про оцінку автомобіля марки Subaru Tribeca, номерний знак НОМЕР_2 , матеріальний збиток, завданий власнику зазначеного автомобіля внаслідок ДТП складає 2263,43 грн.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, що містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 31 березня 1995року №4. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, обов`язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час, коли позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір.

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Оскільки цивільна відповідальність водія ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок ДТП є ТДВ «СК «Кредо».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року про закриття провадження в строків адміністративній справі у зв`язку із закінченням накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону №1961-ІV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до пункту 33.1.4 статті 33 Закону №1961-ІV разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (пункту 34.1. ст. 34 Закону №1961- ІV)

Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону №1961- ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (пункт 37.1.4 статті 37 Закону №1961- ІV).

Ураховуючи те, що позивач ані з відповідним повідомленням про ДТП, ані із заявою про страхове відшкодування у встановлений строк до ТДВ «СК «Кредо» не зверталася та не надала докази які підтверджували її доводи щодо тривалого розшуку водія, винного у ДТП, а також не порушила питання про відновлення цього строку.

Своєчасне звернення водія транспортного засобу, причетного до ДТП, до ТДВ «СК «Кредо» має на меті забезпечити останнім належні умови щодо встановлення реального механізму пригоди та сприяння об`єктивного вирішення питання щодо можливості здійснення потерпілим особам страхового відшкодування.

Зазначений висновок узгоджується з висновком. викладеним у постанові Верховного Суду в справі №724/1009/16-ц від 10 квітня 2019 року.

Що стосується вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, що належить позивачу, то слід зазначити наступне.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України).

Згідно з пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Звертаючись до суду з позовом, позивач надала звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №546/10-20 від 21 жовтня 2020 року на суму 11953,13 грн.

В той же час, заперечуючи проти позову, ТДВ СК «Кредо» подало звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №1995455/03/21 на суму 2263,43 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Ураховуючи те, що позивач додала до суду звіт щодо вартості майнового збитку №546/10-20 від 21 жовтня 2020 року, тобто через 11 місяців після настання ДТП, з посиланням на відсутність в неї вільного часу, при цьому доказів того, що її автомобіль не перебував в іншому ДТП не надала, підстави для висновку про реальний розмір відновлювального ремонту згідно наданого позивачем звіту 21 жовтня 2020 року №546/10-20 відсутні.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року).

Керуючись ст.ст. 22, 386, 1188, 1192, 1194, ЦК України, ст. ст. 34-37 Закону України «Прообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 13, 18, 82, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28 квітня 2021 року.

Суддя О.Л. Бусик