Справа №: 653/1002/21
Провадження № 2/653/741/21
У Х В А Л А

іменем України

про залишення позовної заяви без руху

19 квітня 2021 року

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Делалова О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вона є власником зазначеного будинку. Відповідач зареєстрований за зазначеною адресою, однак фактично з часу реєстрації з 2019 року житлом не користується, місце його перебування невідоме. Реєстрація відповідача порушує її право власника, а тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідатист.175 ЦПК України, а також вимогам ст.177 цього Кодексу.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.175 ЦПК України, з огляду на наступне.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований відповідач.

Разом з тим, з правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.2016р., що знайшло своє відображення в реєстрі речових прав на нерухоме майно, вбачається, що спірний будинок належить по Ѕ частині ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Таким чином правом на звернення з відповідним позовом до суду мають власник не частини майна, а власник (власники) всього майна. Реєстрація особи у відповідному житлі здійснюється виключно за умови надання на це згоди власника або власників (співвласників).

Однак позивач звертається до суду із позовом одноосібно та просить суд визнати відповідача втратившим право користування всім будинком.

За вказаних обставин вважаю, що рішення у справі може вплинути на права та обов`язки іншого співвласника, у зв`язку з чим позивачу необхідно відповідно до вимог ст.ст.42, 48, 52 ЦК України вирішити питання про залучення його до участі у розгляді справи.

Крім того в порушення п. 5 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено в якості кого та коли відповідач був вселений в спірну квартиру ( члена сім`ї чи іншої особи) на яких правах та на яких умовах.

Позивач посилається на статтю 41 Конституції України, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, та положення статті 391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, згідно ч.1ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Стаття 71 ЖК УРСР регулює житлові відносини щодо користування житлом наймачем або членами його сім`ї, а ст.405 ЦК України регулює житлові відносини членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним та мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Зокрема, положенням ч. 2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно зазначити вимоги позовної заяви, з посиланням на відповідні обставини та докази, визначивши зміст позовної вимоги і спосіб захисту.

Згідно з вимогами ч.1ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Зазначені вище обставини входять до предмету доказування у спорах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а тому обов`язково мають бути відображені в позовній заяві та доданих до неї матеріалах.

На підставі наведеного, вважаю за необхідне залишити вказану позовну заяву без руху, надавши позивачеві строк для усунення її недоліків, викладених в мотивувальній частині цієї ухвали.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова