1Справа № 2-97/11 4-с/335/11/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Фоміної Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Запоріжжя скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

за участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Савченка В.С.,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), у якій зазначив наступне.

На виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 45705446 за виконавчим листом № 2-97/11, виданим 30.10.2013 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя. В ході проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 45705446 постановою державного виконавця 09.12.2014 накладено арешт на все належне нерухоме майно та оголошено заборону на його відчуження. 26.02.2015 виконавчий лист постановою державного виконавця було повернуто стягувачу на підставі ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавчі листи повторно до органів державної виконавчої служби були пред`явлені та 16.03.2018 відкрито виконавчі провадження № 55994616, 55994671, 55994710 та Постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 55994710, виданий: 16.03.2018 накладено арешт на все рухоме майно Заявника.

Заявник зазначає, що вказаний арешт накладався у виконавчому провадженні № 55994710, відкритому 16.03.2018 на підставі недійсного виконавчого документу (виконавчого листа № 2-97/11), оскільки рішенням у справі №22-ц/778/38/17 від 22 лютого 2017 року колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2012 року у справі в частині стягнення з Українсько - російського спільного підприємства «Фокс» на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано. Провадження у цій справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Українсько - російського спільного підприємства «Фокс» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2012 року у цій справі змінено.

27.02.2019 постановою державного виконавця виконавчі листи повернуті стягувачу на підставі ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на 09.12.2020 виконавчі документи відносно заявника на примусовому виконанні не перебувають.

Також Заявник зазначає, що стягнення за виконавчим листом № 2-97/11 проводилось на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором солідарно з Українсько-російського спільного підприємства «Фокс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників, ОСОБА_1 обліковується Єдиному реєстрі боржників у виконавчих провадженнях 55994616, 55994671, 55994710, які перебувають на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

При цьому, одним з поручителів - ОСОБА_5 всі фінансові зобов`язання перед Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» виконані добровільно та у повному обсязі. Так, 09.11.2020 між ТОВ «Фінстрим» та ОСОБА_5 укладено договір про відступлення права вимоги зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «УкрСиббанк» та УРСП «Фокс», та відповідних договорів поручительства між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2

До ТОВ «Фінстрим» право вимоги перейшло на підставі договору відступлення права вимоги від 09.11.2020 № 091120/1Д та договору факторингу від 09.11.2020 № 091120/1Д.

ОСОБА_5 проведено розрахунки за всіма зобов`язаннями перед ПАТ «УкрСиббанк», про що свідчать довідки № 160/11 та №161/11 від 09.11.2020 ТОВ «Фінстрим».

З урахуванням того, що Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повернуто виконавчі листи стягувачу, Заявник вважає, що відповідно до імперативних приписів Закону України "Про виконавче провадження" державні виконавці повинні були зняти арешти, накладені на його майно та виключити відомості з реєстру боржників, проте цього не зробили.

Зазначає, що на даний час відсутні підстави існування арештів на все нерухоме та рухоме майно, накладених згідно постанов у виконавчому провадженні № 45705446 та №55994710, винесених Дніпровським ВДВС м. Запоріжжя та підстави існування записів відносно Заявника у Єдиному реєстрі боржників за виконавчими провадженнями 55994616, 55994671 та 55994710, які закриті.

Тому заявник звернувся до суду з даною скаргою та просить зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт зі всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , який зареєстрований за номером запису про обтяження № 8129154 від 18.12.2014, на підставі постанови № 45705446 від 09.12.2014; який зареєстрований за номером запису про обтяження № 17311965 від 20.02.2019, на підставі постанови № 55994710 від 16.03.2018 та виключити зазначені арешти з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити з Єдиного реєстру боржників Запис 1, номер виконавчого провадження: 55994616 відносно ОСОБА_1 , Запис 2, номер виконавчого провадження: 55994671 відносно ОСОБА_1 , Запис 3, номер виконавчого провадження: 55994710 відносно ОСОБА_1 .

12.04.2021 на адресу суду від старшого державного виконавця Сівакової О.О. надійшли заперечення на скаргу, відповідно до змісту яких вважає скаргу безпідставною та необґрунтованою, просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

15.04.2021 на адресу суду від Заявника надійшла відповідь на заперечення, у якій Заявник вважає хибними твердження виконавця щодо обов`язкової заміни сторони виконавчого провадження, а також зазначає про порушення вимог законодавства органами державної виконавчої служби при відкритті та проведенні проваджень, оскільки про відкриття виконавчих проваджень він повідомлений не був, та не маючи відомостей про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії. Також він не був повідомлений про накладення арештів на майно та про повернення виконавчих документів. Просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні заявник та його представник скаргу підтримали на підставах, викладених у скарзі та відповіді на заперечення, просять скаргу задовольнити у повному обсязі.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства.

У відповідності до положень ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, з огляду на що суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності державного виконавця.

Заслухавши пояснення Заявника та його представника, вивчивши матеріали скарги, доводи заявника, викладені у скарзі та відповіді на заперечення, суд дійшов висновку, що вимоги скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з частинами першою, другою статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Також ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки Заявником оскаржується бездіяльність виконавця щодо незняття арешту з його майна, підстави для висновку про пропуск Заявником строку для подання скарги на дії державного виконавця відсутні.

Статтею 124 Конституції України визначено, що рішення суду підлягає обов`язковому виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначено в п. 2 ст. 2 цього Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням в тому числі засади обов`язковості виконання рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судом встановлено з матеріалів справи, що в Автоматизованій системі виконавчих проваджень наявне виконавче провадження № 45705446 з примусового виконання виконавчого листа № 2-97/11 виданого 30.10.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму боргу 1410633,76 грн.

09.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та внесено до Єдиного державного реєстру обтяжень, номер запису про обтяження 8129154 - арешт всього нерухомого майна.

26.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції).

Крім того, в автоматизованій системі виконавчих проваджень наявне виконавче провадження № 55994710 з примусового виконання виконавчого листа № 2-97/11, виданого 30.10.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму боргу 1410633,76 грн.,

27.02.2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

За виконавчим провадженням № 55994616 з примусового виконання виконавчого листа № 2-97/11 виданого 30.10.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму боргу 162605,61 грн., 29.01.2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

За виконавчим провадженням № 55994671 з примусового виконання виконавчого листа № 2-97/11 виданого 30.10.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму боргу 487,50 грн., 27.02.2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», - у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Зазначені виконавчі провадження було завершені на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що не передбачає підстав для зняття арешту.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність -у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом Г2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи, що за виконавчими провадженнями, у яких накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , виконавчі листи повернуті стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця відсутні повноваження на скасування арештів майна. Таким чином вбачається, що державним виконавцем було здійснено необхідні заходи щодо виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, державний виконавець діяв у відповідності до Закону в межах наданих повноважень.

Щодо доводів скарги про відсутність заборгованості за кредитним договором у боржника перед стягувачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є боржник та стягувач.

Відповідно до інформації що міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень боржником за вказаними виконавчими провадженнями є боржник ОСОБА_1 , а стягувачем є ПАТ «Укрсиббанк».

Як зазначено у скарзі, 09.11.2020 між ТОВ «Фінстрим» та ПАТ «Укрсибббанк» був укладений договір про відступлення прав вимоги зобов`язань за кредитним договором №091120/ІД. Згідно довідки ТОВ «Фінстрим» від 09.11.2020 року ОСОБА_6 здійснила в повному обсязі розрахунок за Договором відступлення права вимоги від 09.11.2020 року.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», - у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, на момент повернення виконавчих документів стягувачу сторонами виконавчого провадження були: боржник ОСОБА_1 , стягувач ПАТ «Укрсиббанк». Відступлення прав вимоги відбулося після завершення виконавчих проваджень і тому жодним чином не впливає на правомірність дій державного виконавця.

Інші доводи скарги щодо невручення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження та неможливість у зв`язку з цим проведення подальших дій, спрямованих на виконання судового рішення, суд не бере до уваги, оскільки у даному провадженні вказані дії та бездіяльність державного виконавця не оскаржуються.

Згідно з ч. 2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Так, в ході розгляду скарги доводи Заявника про порушення державним виконавцем вимог Закону не знайшли свого підтвердження, державний виконавець, який при поверненні виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не скасував арешт майна боржника, діяв у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» в межах повноважень державного виконавця, з метою забезпечення виконання рішення суду. Також судом не встановлено порушення прав заявника при винесенні постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві. Таким чином, скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 259, 450 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя В.В. Калюжна