Справа № 471/132/20
Провадження №2/471/14/21
Номер рядка звіту 60
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2021 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді - Скарницької І.Б.,

за участю секретарів - Романчук О.О., Бондарчука С.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу № 471/132/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Малярчук Наталя Василівна, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Малярчук Н.В. про визнання заповіту недійсним,

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 , після смерті якої залишилося спадкове майно-земельна ділянка. За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 22.09.2009 року, яким заповідала своє майно позивачу. Однак, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачу стало відомо, що 22.04.2019 року ОСОБА_3 було складено інший заповіт, яким земельну ділянку заповідач заповідала своїй дочці ОСОБА_2 . Позивач вважає, що даний заповіт є недійсним, оскільки на момент його складання заповідач не усвідомлювала значення своїх дій та не керувала ними через похилий вік та хворобу, тому волевиявлення заповідача не відповідало її волі. Крім того, позивач припускає, що заповіт є підробленим та складеним із застосуванням психічного насилля. Тому позивач просить суд визнати заповіт від 22.04.2019 року недійсним.

Справа до розгляду призначалася неодноразово, проте ні позивач ні її представник до суду не з`явилися. До суду надходили заяви від адвоката Сіхарулідзе Д.Г. про проведення судових засідань у режимі відео конференції або про відкладення розгляду справи на інші дати з різних причин, витребування доказів, тощо.

У судове засідання, призначене на 21 квітня 2021 року позивач та її представник не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що справа на розгляді у суді знаходиться тривалий час, те що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, не відкладаючи розгляду справи, враховуючи висновки викладені у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18, суд ухвалив проводити судовий розгляд за відсутності позивача та її представника.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відмову у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 26.01.2021 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог було залучено ОСОБА_4 , яка під час судового засідання суду пояснила, що вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки вона як особа була наділена повноваженнями щодо посвідчення заповіту була запрошена додому до ОСОБА_3 для складання заповіту, який було складено вдома заповідача через її похилий вік. Заповіт було підписано самою заповідачкою та свідками, та внесено в реєстр заповітів. Зміст заповіту повністю відповідає волі заповідача, отже підстав визнавати заповіт недійсним не має.

Приватний нотаріус у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів ( ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.. 16 ЦК України, зокрема визнання правочину недійсним.

22 квітня 2019 року секретарем Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області Кириченко О.О. було посвідчено заповіт, яким ОСОБА_3 заповідала земельну ділянку в розмірі 6,52 га ОСОБА_2 . Заповіт зареєстровано в книзі реєстрації заповітів за № 61. Заповіт підписано заповідачем та свідками. Даним заповітом також було скасовано попередній заповіт від 22.09.2009 року за номером 80 (т. 1 стор.164).

Заповіт зареєстровано в в спадковому реєстрі заповітів за № 64251128 (арк..58 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом

Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив визнати заповіт недійсним, оскільки на момент його складання заповідач не усвідомлювала значення своїх дій та не керувала ними, волевиявлення заповідача не відповідало її волі через її похилий вік та хворобу. Заповіт складено із застосуванням психологічного тиску.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). ( ст.ст. 1216 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За приписами частин 1 та 2 статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Статтею 41 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

Відповідно до ст.54 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України, а саме - зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені у ст. 203 ЦК України, у тому числі, в силу частини 4 вказаної статті правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Згідно з ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно з частиною другою статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення місцевим судом оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року),зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК України суд відповідно до статті 145 ЦПК України 2004 року за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Клопотання про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи позивачами заявлено не було, інших доказів на підтвердження хворобливого стану заповідача також не надано.

У разі вчинення правочину під впливом насильства формування волі особи, яка вчиняє правочин, відбувається внаслідок втручання стороннього фактора - фізичного чи психічного тиску з боку контрагента або іншої особи з метою спонукання до вчинення тих дій, які особа не бажала б вчинити без наявності таких фізичних чи психічних страждань.

При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна (пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Доказів вчинення психологічного насилля заповідачу також суду не надано.

Відповідно до частин першої, другої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Спірний заповіт записаний посадовою особою сільської ради за допомогою загальноприйнятих технічних засобів - з використанням комп`ютерного набору та роздруківки. Заповіт має особистий підпис заповідача. У зв`язку з поганим зором заповіт зачитано вголос та підписано свідками.

Отже, аналізуючи матеріали справи та нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що заповіт від 22 квітня 2019 року повністю відповідає волі заповідача та посвідчений відповідно до норм чинного законодавства, доказів вчинення психологічного тиску або хвороби заповідача, яка б свідчили про неможливість керування своїми діями суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, отже у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Малярчук Наталя Василівна, ОСОБА_4 , про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Треті особи: Приватний нотаріус Братського районного нотаріального округу Миколаївської області Малярчук Наталя Василівна, місце знаходження: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_5 , місце знаходження: АДРЕСА_3 .

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 23.04.2021 року.

СуддяІ.Б. Скарницька