03.09.2021 227/1302/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецькоїобласті в складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

представника позивача: Сєргєєвої Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», Державного підприємства «Добропіллявугілля», третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського міського відділу, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», Державного підприємства «Добропіллявугілля», третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського міського відділу, про відшкодування моральної шкоди, а саме просив стягнути пропорційно встановленого відсотка втрати працездатності моральну шкоду з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (далі ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля») 30 000 та стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля» (далі ДП «Добропіллявугілля») 25 000 грн.

В обґрунтування позову, посилається на те, що він з лютого 1988 року по квітень 2016 року працював гірником очисного забою підземного 5 розряду, прохідником підземним 5 розряду, гірничим майстром, керівником підземної дільниці з повним робочим днем в шахті - спочатку в ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Білицьке, а після реорганізації через приєднання до орендаря з 01 листопада 2011 року на ТОВ «ДТЕК» Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське». 22 серпня 2016 року буз звільнений згідно п.6 ст. 36 КЗпП - відмова працювати в нових умовах. Під час роботи на ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Білицька» 04 жовтня 2011 року він був травмований, травма - закритий перелом медіальної щиколотки лівої гомілки, що підтверджується актом форми Н-1 від 06 жовтня 2011 року, форми Н-5 від 06 жовтня 2011 року, а також довідкою МСЕК від 24 січня 2012 року, де встановлено 25 відсотків втрати працездатності.

28 лютого 2017 року йому встановлено на МСЕК 25 відсотків втрати працездатності по травмі 04 жовтня 2011 року - безстроково, та вперше на МСЕК було встановлено 15 відсотків втрати працездатності по профзахворюванню - «Пневмоколіоз, ЛН І-ІІ ст». Під час роботи у вугільній промисловості , виконуючи важку роботу, йому було встановлено діагноз: пневмоконіоз, легенева недостатність ЛН І-ІІ ст., хронічний бронхіт, та встановлено безстроково на МСЕК 02 квітня 2020 року - 30 відсотків втрати працездатності, що підтверджується актом форми П-4 від 08 червня 2017 року. 04 квітня йому на МСЕК безстроково по сукупності травми та професійного захворювання було встановлено 55 відсотків втрати працездатності та 3 групу інвалідності. Підприємство на якому він травмувався 04 жовтня 2011 року та отримав професійне захворювання легенів добровільно не бажає відшкодувати моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі, душевних стражданнях, ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав . У зв`язку з каліцтвом порушена нормальна життєдіяльність. З 04 жовтня 2011 року він постійно знаходиться на лікуванні, відчуває постійний нестерпний біль в лівій нозі, яка за 10 років не відновила свої функції до кінця, відчуває оніміння кінцівок, неможливо стати на обидві ноги та відчути стійкість у рухах при ходьбі. Щодо професійного захворювання, то він відчуває постійний біль у грудях, задуха при ходьбі, приступи ускладненого дихання вранці та у вечері, слабкість в тілі, у зв`язку чим відмовився від пересування на далекі відстані, при зміні погоди задихається, постійно приймає ліки. У нього виникло відчуття страху, що його здоров`я ніколи не відновиться. На сьогодні його стан погіршується. Він не може виконувати певні види робіт у побуті. Обмежився від спілкуванні із знайомими та друзями, через встановлену групу інвалідності він обмежений в виборі роботи. Все це позавдає позивачу моральної шкоди, яку він оцінює в 55 000 грн, пропорційно до відсотка втрати працездатності.

Представник відповідача ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» надав суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечення на позовну заяву представник відповідача посилається на те, що відповідачем не було завдано позивачу шкоди, та взагалі відсутня вина відповідача у заподіянні моральної шкоди, оскільки позивача було допущено до праці на підставі медичних довідок, виданих лікарською установою, де зазначалось, що він придатний для роботи в підземних умовах. Тобто позивач не надавав достовірну інформацію про динаміку захворювання, не вживав заходів щодо лікування захворювання на ранніх стадіях, не звертався до лікувальних закладів щодо лікування, усунення захворювання, що підтверджується актом розслідування професійного захворювання за формою П-4. Відповідач вважає, що причиною виникнення обставин за якою позивачу було завдано шкоди, що свою чергу призвело до виникнення професійного захворювання є недостовірні відомості, які були зазначені у медичних довідках. Щодо нещасного випадку, який стався 03 жовтня 2011 року, то відповідно до п.6 Акту розслідування нещасного випадку форми Н-5, нещасний випадок стався через особисту необережність позивача. Крім того представник позивача вважає, що у зв`язку з тим, що в довідці МСЕК відсутній висновок про те, що внаслідок ушкодження здоров`я заподіяно моральна шкода, тобто позивачем не додано до позовної заяви висновків медичний установ про встановлення факту завдання йому моральної шкоди та ступеню її заподіяння, а тому відсутні підстави для подання цього позову.

Представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського міського відділу надав суду пояснення на позовну заяву відповідно до яких, вважають, що довідка МСЕК та акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 є документами, що підтверджують тільки факт травмування та встановлення зв`язку з цим втрати професійної працездатності і не можуть бути доказом заподіяння моральної шкоди. Просять рішення винести на розсуд суду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити повністю.

Також пояснив, що він є потерпілим від нещасного випадку, який трапився 04 жовтня 2011 року під час перебування в шахті під землею. З цього часу він постійно знаходиться на лікуванні, відчуває постійний нестерпний біль в лівій нозі, яка не відновила свої функції до кінця, відчуває оніміння кінцівок, неможливо стати на обидві ноги та відчути стійкість у рухах при ходьбі. Крім того в наслідок багаторічної праці під землею в шахті в шкідливих умовах праці він отримав професійне захворювання, він відчуває постійний біль у грудях, задуха при ходьбі, приступи ускладненого дихання у зв`язку чим відмовився від пересування на далекі відстані, постійно приймає ліки. Він розуміє, що його здоров`я ніколи не відновиться. Він не може виконувати певні види робіт у побуті, він обмежений в виборі роботи. Все це позавдає йому моральної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, крім того додала, що розмір моральної шкоди вони оцінили в 55 тис. грн., оскільки саме такий розмір зможе компенсувати моральні страждання позивача.

Представник відповідача ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» в судовому засіданні позов заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання не з`явився представник відповідача ДП «Добропіллявугілля» з невідомих суду причин, хоча був повідомлений про час та місце судового розгляду.

Представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського міського відділу в судове засідання не з`явилась,звернулась в суд з клопотанням про розгляд справи у відсутності їхнього представника.

З урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, заслухавши думку учасників процесу, які вважають за можливе провести судовий розгляд у відсутності представників відповідача ДП «Добропіллявугілля та третьої особи, суд вважає за можливе розглянути справу в відсутності представників відповідача ДП «Добропіллявугілля» та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського міського відділу.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивача ОСОБА_1 з 14 липня 1982 року позивач розпочав трудову діяльність та працював на підприємствах вугільної промисловості. (а.с.9-15)

13 серпня 2008 року на підставі наказу №95к від 13 серпня 2008 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в ВСП «ШахтаБілицька» ДП «Добропіллявугілля».

01 листопада 2011 року у зв`язку з реорганізацією через приєднання ДП «Добропіллявугілля» до орендаря ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», на базі відокремленого підрозділу «Шахта «Добропільська» створено і розпочато роботу Виробничого структурного підрозділу ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» «Шахта «Білицька». Дія трудового договору продовжено. Відповідно до ст. 36 КЗпП на підставі наказу Міністерства Вугільної промисловості №50 від 07 лютого 2011 року, наказу ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» № 42 від 24 жовтня 2011 року.

16 лютого 2012 року позивач переведений начальником підземної дільниці з повним робочим днем в шахті (наказ від 16 лютого 2012 року №24к).

02 липня 2012 року ВСП «Шахта Білицька» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля» об`єднана з ВСП «Шахта «Алмазна» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», ВСП «Шахта «Добропільська» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля» в ВСП «Шахтоуправління «Добропілсььке» ТОВ «ДТЕК ДОбропіллявугілля» (наказ № 75 від 28 березня 2012 року ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля).

27 липня 2013 року переведений гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті. Наказ №131-к від 18 липня 2013 року.

20 травня 2015 року переведений диспетчером, зайнятий на підземних роботах 50 відсотків і більше робочого часу. (наказ №95 від 20 травня 2015 року)

29 квітня 2016 року на підставі наказу №82 від 29 квітня 2016 року звільнений згідно п.6 ст. 36 КЗпП України, відмова від продовження робіт в нових умовах праці.

Відповідно до акту № 24 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 06 жовтня 2011 року з ОСОБА_1 на шахті «Білицька» 04 жовтня 2011 року стався нещасний випадок, а саме травмований самоставом. Причиною нещасного випадку є невиконання посадових обов`язків. Діагноз: закритий перелом зовнішньої кісточки лівої гомілки. (а.с.16-17)

Згідно акту розслідування нещасного випадку, який трапився 04 жовтня 2011 року на ВСП «Шахта Білицька» ДП «Добропіллявугілля» від 06 жовтня 2011року нещасний випадок з ОСОБА_1 пов`язаний з виробництвом. Та трапився через особисту необережність, який не забезпечив безпечне проведення робіт по встановленню вагона, який зійшов з рейок, що є порушенням п.2.1.2 «Посадової інструкції заступника начальника ділянки шахтного транспорту». (а.с.18)

Відповідно до акту №2 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08 червня 2017 року комісія провела розслідування причин виникнення хронічного захворювання: Пневмоконіоз, ЛН І-ІІст. хворого ОСОБА_1 та дійшли висновків, що за період роботи на шахті «Білицька» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» умови праці диспетчера гірничої дільниці «Управління» ОСОБА_1 відповідно до «Гірничої класифікації праці по показникам шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості і напруженості трудового процесу» №248 від 08 квітня 2014 року відносяться : по мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня, по пилу - до 3 класу 1 ступеня, по важкості - до 2 (допустимого) класу, по шуму - до 2 класу (допустимого) класу. Професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала робота в умовах впливу несприятливих виробничих факторів (пил, параметри мікроклімату). (а.с.19-21)

Згідно виписки із акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках 24 січня 2012 року при первинному огляді встановлено 25 відсотків ступеня втрати працездатності з 24 січня 2012 року по 01 лютого 2013 року у зв`язку з труд. 04 жовтня 2011 року. (а.с.22)

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги 29 січня 2013 року при повторному огляді встановлено 25 відсотків ступеня втрати професійної працездатності з 01 лютого 2013 року, труд. 04 жовтня 2012 року. (а.с.22)

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги 27 січня 2015 року при повторному огляді встановлено 25 відсотків ступеня втрати професійної працездатності з 27 січня 2015 року по 01 лютого 2017 року. (а.с.23)

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги 28 лютого 2017 року при повторному огляді встановлено 25 відсотків ступеня втрати професійної працездатності з 01 лютого 2017 року - безстроково за наслідками трудового каліцтва 04 жовтня 2011 року, труд. 04 жовтня 2012 року. (а.с.22)

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги 06 липня 2017 року при первинно-повторному огляді встановлено ступінь втрати професійної працездатності: за сукупністю 40 відсотків з 30 червня 2017 року безстроково, первинно - 15 відсотків, повторно - 25 відсотків труд. кал. 04 жовтня 2011 року. (а.с.24 оборот)

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги 20 березня 2018 року при повторному огляді встановлено 3 групу інвалідності та повторно за сукупністю 55 відсотків ступеня втрати професійної працездатності з 15 березня 2018 року по 01 квітня 2020 року, 30 відсотків - пневмоконіоз, 25 відсотків - трудове каліцтво 04 жовтня 2011 року. Протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах. (а.с.25)

Згідно довідки МСЕК від 20 березня 2020 року при первинному огляді встановлена 3 група інвалідності з 15 березня 2020 року причина інвалідності: професійне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01 квітня 2020 року. (а.с.25)

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 02 квітня 2020 року ОСОБА_1 при повторному огляді встановлена 3 група інвалідності з 01 квітня 2020 року, причина інвалідності - професійне захворювання, інвалідність встановлена безстроково. (а.с.26)

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги 02 квітня 2020 року при повторному огляді ОСОБА_1 з 3 групою інвалідності повторно за сукупністю 55 відсотків ступеня втрати професійної працездатності з 01 квітня 2020 року - безстроково, 30 відсотків - пневмоконіоз, 25 відсотків - трудове каліцтво 04 жовтня 2011 року. Протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах. (а.с.26)

Згідно виписок з амбулаторної карти хворого ОСОБА_1 , а також відповідно до виписок з амбулаторної карти № НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 04 жовтня 2011 року - по 24 січня 2012 року лікувався за л/н амбулаторно, в неврологічному відділенні Білицької міської лікарні. ДЗ: стан після перенесеної травми на виробництві 04 жовтня 2011 року. Перелом медіальної щиколотки ліворуч. Посттравматична полінейропатія. В подальшому періодично приймав лікування в денному стаціонарі в амбулаторії №3 КЗ «ДЦПМСД» та неврологічному відділені Добропільська ЛІЛ:

10 грудня 2014 року - 19 грудня 2014 року невр. відділення;

14 грудня 2015 року - 23 грудня 2015 року невр. відділення;

25 березня 2015 року - 04 квітня 2016 року невр. відділення;

28 листопада 2016 року - 08 грудня 2016 року денний стаціонар амб.№3;

26 грудня 2016 року - 04 січня 2017 року невр.відділення.

В березні 2012 року вперше лікувався амбулаторно за л/н з гострого трахеобронхіту.

З 28 травня 2014 року по 13 червня 2014 року лікувався амбулаторно, в денному стаціонарі амбулаторії №3 КЗ «ДЦПМСД». ДЗ: Гострий трахеобронхіт астматичним компонентом. Л/н 853217 - 17 днів.

Погіршення стану відмічається з квітня 2016 року.

З 04 квіня 2016 року по 29 квітня 2016 року приймав лікування амбулаторно в денному стаціонарі амбулаторії №3 КЗ «ДЦПМСД». ДЗ: Хронічний бронхіт, загострення. ДП. ЛН І степені. ВСД змішаного типу. Л/н № 469390- 26 днів.

З 13 травня 2016 року по 24 травня 2016 року лікувався в Денному стаціонарі амбулаторії №3 КЗ «ДЦПМСД». ДЗ: Хронічний бронхіт в стадії загострення, Дифузний пневмосклероз ЛН 1 ст. Без л/н, не працює.

З 28 листопада 2016 року по 08 грудня 16 року лікувався в Денному стаціонарі амбулаторії №3 без л/н. ДЗ: Посттравматична полінейропатія лівої гомілки та стопи, травма виробнича (04 жовтня 2011р. акт № 24). Хронічний бронхіт, стадія загострення, ДП, ЛН 1 ст.

З 09 березня 2017 року по 20 березня 2017 року лікувався амбулаторно в Денному стаціонарі амбулаторії №3 КЗ «ДЦПМСД» без л/н . ДЗ: Хронічний бронхіт, стадія загострення, ДП, ЛН 1 ст.

3 20 квітня 2017 року по 08 травня 2017 року знаходився на обстеженні та стаціонарному лікуванні в клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» м. Київ.

З 17 січня 2018 року по 05 лютого 2018 року повторно знаходився на обстеженні та лікуванні в ДУ «інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва НАМН України». Основний діагноз: Пневмоконіоз, ЛН II (друга) ст. Захворювання професійне. Супутній: Хронічний гастродуоденіт в стадії ремісії. Хронічний холецистит в стадії ремісії. Хронічна люмбалгія. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легким ступенем зниження слуху (II ст.). Хронічний тонзиліт, компенсований.

За період з квітня 2018 р. по березень 2020 року лікувався в денному стаціонарі амбулаторії №3 КНП «ДЦПМСД» з приводу: стану після виробничої травми від 04 жовтня 2011 року - посттравматична полінейропатія м/берцового та в/берцового нервів ліворуч з легким парезом лівої стопи з порушенням чутливості та руху.

З 23 березня 2018 року - 03 квітня 2018 року - епікриз №59.

З 11 листопада 2018 року - 23 листопада 2018 року - епікриз №181.

З 11 лютого 2019 року - 22 лютого 2019 року - епікриз №152.

З 10 грудня 2019 року - 19 грудня 2019 року - епікриз №102.

З приводу: Пневмоконіоз ЛН II ст. Захворювання професійне.

З 29 жовтня 2018 року - 08 листопада 2018 року -терапевтичне відділення ДЛіЛ - виписка №6559.

З 30 листопада 2018 року - 07 грудня 2018 року - амб.№3 епікриз №849.

З 14 червня 2019 року - 26 червня 2019 року - амб. №3 епікриз №530.

З 18 січня 2020 року - 25 січня 2020 року - амб.№3 епікриз №51.

В 2019 році з 22 вересня по 15 жовтня знаходився на лікування в санаторії «Арктика» м. Бердянськ.

Також, згідно виписного екіпризу №755 ОСОБА_1 перебував на лікуванні в амбулаторії №3 з 03 червня 2021 року по 14 червня 2021 року з діагнозом травматична нейропатія. (а.с.118)

Відповідно до вимог статті 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ч.ч. 1, 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Право на отримання страхової виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 Цивільного кодексу України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Конституційний Суд України своїм рішенням № 20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року по справі № 1-32/2008 визначив, що положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XІV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Факт наявності в позивача ушкодження здоров`я підтверджений висновками МСЕК, якими позивачу остаточно встановлено сукупно 55% ступеню втрати професійної працездатності, Актами про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, виписками з медичної картки хворого, що дає підстави суду визнати факт заподіяння позивачеві моральної шкоди.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях.

Враховуючи положення ст. 2 Кодексу законів про працю України, позивач, працюючи в шахті, мав право на здорові та безпечні умови праці, мав право на матеріальне забезпечення на випадок повної або часткової втрати працездатності.

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав ушкодження здоров`я під час виконання ним трудових обов`язків - 04 жовтня 2011 року в ДП «Добропіллявугілля» ВСП «Шахта «Білицька», а саме перелом медіальної щиколотки ліворуч. Посттравматична полінейропатія, у зв`язку з чим йому протипоказана важка фізична праця та робота в підземних умовах, крім того тривала робота на підприємствах вугільної промисловості в умовах впливу несприятливих виробничих факторів (пил, параметри мікроклімату) отримав професійне захворювання діагноз : пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст., у зв`язку з чим головний лікар клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН» звернувся з повідомленням форми П-3про професійне захворювання. (а.с.60)

Як пояснив в судовому засіданні позивач, що в результаті травми він позбавлений можливості бігати, ходити на довгі дистанції, підніматись по сходах, постійно відчуває фізичний біль, всю фізичну роботу по дому виконує дружина, так як він по стану здоров`я не може це зробити самостійно, дуже часто хворіє та перебуває на стаціонарних лікуваннях, фактично його життя поділилось на до і після травми. У зв`язку з професійним захворюванням йому важко дихати, появилась задишка. Також він усвідомлює, що стан здоров`я вже не відновиться, у зв`язку з цим все це завдає йому сильних душевних страждань.

У зв`язку з травмою та професійним захворюванням він обмежений у виборі роботи, так як йому протипоказана важка фізична праця, праця в підземних умовах, залишився без роботи та протягом тривалого часу він позбавлений можливості фінансово забезпечувати свою сім`ю. Такі обставини в сукупності викликають моральні страждання, які тривають значний час.

Отже, позивач внаслідок отриманої травми та професійного захворювання позбавлений можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, ушкодження його здоров`я є невідворотні, що призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя.

Суд встановив, що обставини заподіяння позивачу моральної шкоди, викладені в позовній заяві повністю підтверджуються наданими письмовими доказами.

Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує глибину та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає, що внаслідок отриманої травми та професійного захворювання йому встановлено 3 групу інвалідності, за сукупністю встановлено 55 відсотків ступеня втрати професійної працездатності з 01 квітня 2020 року - безстроково, 30 відсотків - пневмоконіоз, 25 відсотків - трудове каліцтво 04 жовтня 2011 року, характеру ушкодження здоров`я, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в користь позивача моральну шкоду в розмірі пропорційно до встановлених ступенів втрати працездатності, зокрема 25 тис. грн. з ДП «Добропіллявугілля» та 30 тис.грн з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», і цей розмір, суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого.

Суд вважає надуманим посиланням представника відповідача, що позивачем не доведено медичними документами заподіяння моральної шкоди та її ступеня, з огляду на наступне.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року, визначено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності.

А тому, суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності об`єктивних доказів спричинення моральної шкоди.

Також суд відхиляє доводи відповідача про відсутність вини ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» у настанні нещасного випадку і що порушення законодавства щодо охорони праці на підприємстві та забезпечення належних умов праці порушувалися самим позивачем, оскільки Законом України «Про охорону праці» на керівництво, адміністрацію підприємства покладено обов`язок щодо забезпечення безпечних умов праці. А сам факт порушення позивачем законодавства щодо охорони праці береться судом до уваги при визначенні розміру моральної шкоди.

У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях.

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав ушкодження здоров`я та професійне захворювання під час виконання ним трудових обов`язків, а тому заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, його правонаступником, який не створив безпечних умов праці.

А тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду за захистом порушеного права не понесені судові витрати по сплаті судового збору у зв`язку з тим, що відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що на день звернення до суду сума судового збору для фізичної особи за звернення до суду з даним позовом майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даному випадку буде становити 908 грн.

Тому з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, зокрема, з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» в користь держави слід стягнути 495,31 грн. (54,55 %), а з ДП «Добропіллявугілля» в користь держави - 412,69 грн. (45,45%)

Керуючись ст. ст. 5, 2, 81, 141, 263- 265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (, адреса місцезнаходження: вул. Івана Франка, буд. 19, каб. 103, м. Добропілля Донецької області, 85001), Державного підприємства «Добропіллявугілля» (, адреса місцезнаходження: пр-т Шевченка, буд. 2, м. Добропілля Донецької області, 85001), третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського міського відділу (, адреса місцезнаходження: пр-т Шевченка, буд. 2, м. Добропілля Донецької області, 85001), про відшкодування моральної шкоди, задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30 000 ( тридцяти тисяч) гривень.

Стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля» в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» в користь держави судовий збір у розмірі 495,31 (чотирьохсот дев`яносто п`яти гривень тридцяти однієї копійки) грн.

Стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля» в користь держави судовий збір у розмірі 412,69 (чотирьохсот дванадцяти гривень шістдесяти дев`яти копійок) грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2021 року.

Суддя: Л.С. Мацишин

03.09.2021