Ухвала

29 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 288/1729/18

провадження № 61-18198св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач (відповідач) - Кредитна спілка «СуперКредит»,

відповідач (позивач) - ОСОБА_1 ,

відповідачі (треті особи): ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Фермерське господарство «Агротрансшлях»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 липня 2020 року у складі судді Рудник М. І. та постанову Житомирського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Шевчук А. М., Талько О. Б. та касаційну скаргу Кредитної спілки «СуперКредит» на постанову Житомирського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Шевчук А. М., Талько О. Б.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 липня 2020 року первісний позов КС «Супер Кредит» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ФГ «Агротрансшлях» на користь КС «СуперКредит» заборгованість за кредитним договором від 12 липня 2013 року № СК-25/0045/13/43/20 у розмірі 164 624,37 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із неналежним невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з позичальника та поручителів у солідарному порядку.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що позивач не довів під час розгляду справи, що кредитний договір є несправедливим та КС «Супер Кредит» при його укладенні навмисно ввела позивача в оману щодо порядку нарахування пені та процентів, чим порушила вимоги статтей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим відсутні підстави, передбачені статтями 203, 215 ЦПК України щодо визнання недійсними пунктів кредитного договору.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову скасовано і прийнято в цій частині нову постанову про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «СуперКредит» заборгованість за кредитним договором від 12 липня 2013 року № СК-25/0045/13/43/20 в розмірі 164 624,47 грн. У задоволенні решти позовних вимог КС «СуперКредит» відмовлено. Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову змінено та викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим відсутні підстави для стягнення заборгованості з поручителів, оскільки кредитний ліміт за кредитними зобов`язаннями боржника було збільшено без погодження з поручителями, також було змінено графік погашення платежів по договору, а тому порука за кредитним договором від 12 липня 2013 року №СК-25/0045/13/43/20 є припиненою в силу положень частини першої статті 599 ЦК України (у відповідній редакції).

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволення зустрічного позову суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що кредит наданий ОСОБА_1 не є споживчим, оскільки сторонами у договорі є юридична особа та фізична особа, яка є головою фермерського господарства, а грошові кошти отриманні саме для ведення селянських (фермерських) господарств, а тому посилання у апеляційній скарзі на те, що умови кредитного договору є несправедливими відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки застосування цих норми можливе лише тоді, коли між сторонами укладено договір споживчого кредитування.

У грудні 2020 року КС «СуперКредит» подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило частково скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду в частині припинення поруки та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована необхідністю для відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 910/13109/18 та застосованого судом апеляційної інстанції. Крім того судом залишено поза увагою, що між сторонами укладено договір кредитної лінії відповідно до якої позичальник може отримувати додаткові кошти в межах встановленого ліміту, а додаткові угоди укладено без збільшення строку виконання зобов`язання та без зміни процентної ставки.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення в частині стягнення заборгованості за кредитом та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за кредитним договором після 25 липня 2018 року в сумі 22 132,25 грн та задовольнити зустрічний позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 04 лютого 2020 року в справі № 912/1120/16, суди не врахували, що частина заборгованості нарахована після строку дії договору.

У лютому 2021 року КС «СуперКредит» подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу у якому просила відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскільки наведені у ній доводи є безпідставними.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

справу за позовом Кредитної спілки «Супер Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Фермерського господарства «Агротрансшлях» про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Супер Кредит», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Фермерське господарство «Агротрансшлях», про захист прав споживача фінансових послуг та визнання положень кредитного договору недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 липня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року та касаційною скаргою Кредитної спілки «СуперКредит» на постанову Житомирського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська