ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2660/21 Справа № 216/316/19 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 216/316/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 лютого 2020 року, яке постановлено суддею Кузнецовим Р.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 14.04.2018 року, з вини відповідача ОСОБА_2 , сталося ДТП, внаслідок якого належний позивачу автомобіль марки Mersedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був пошкоджений.

Дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення відповідачем Правил дорожнього руху та постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25.04.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до полісу № АМ3191022, станом на 14.04.2018 року, тобто на дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у страховій компанії Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», що підтверджується відомостями з офіційного сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України. Після настання страхового випадку позивач звернувся до страхової компанії ТОВ «СК «Домінанта» з письмовою заявою про настання страхового випадку, внаслідок якого був пошкоджено належний йому транспортний засіб, автомобіль марки Mersedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , заява про страхове відшкодування була зареєстрована та справі присвоєно номер 17299.

Оскільки на дзвінки страхова компанія не відповідала, інформацією про дату та суму виплати страхового відшкодування не володіла та позивачу не надано жодної відповіді стосовно розгляду вищевказаної заяви та не здійснено виплату страхового відшкодування, він був змушений за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернутися до МТСБУ зі скаргою від 17.09.2018 року. На вищевказану скаргу позивач отримав відповідь, згідно з якою позивачу повідомлено, що МТСБУ на даний час не може застосувати до ТДВ «СТ «Домінанта» заходів впливу, оскільки членство останнього було припинено, інформацією щодо ліквідації страхової компанії чи визнання її банкрутом МТСБУ не володіє. При цьому позивача повідомлено про те, що у випадку, якщо ТДВ «СТ «Домінанта» буде визнано банкрутом; коштів та майна страховика не вистачить для задоволення зазначених вище вимог, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика, МТСБУ за заявою позивача поновить розгляд питання щодо здійснення регламентної виплати позивачу.

Крім того, 14.09.2018 року позивачем було направлено до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг скаргу, в якій він просив провести перевірку діяльності страховика ТДВ «СТ «Домінанта» та зобов`язати ТДВ «СТ «Домінанта» прийняти рішення про здійснення йому страхового відшкодування, але станом на 17.01.2019 року позивач відповідь на скаргу не отримав.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №Д4/05/18 від 05.05.2018 року визначено суму матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору власнику автомобіля марки Mersedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка склала 102229,84 грн.

Відповідно до квитанції № 052352 від 27.04.2018 року, витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження склали 2000 грн.

Крім того, відповідачем завдано позивачу моральну шкоду, яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв`язків позивача, душевних стражданнях, пережитих позивачем у зв`язку із ДТП та пошкодженням майна. Позивач зауважує на тому, що маючи у власності автомобіль, він та його родина тривалий час не можуть користуватися всіма благами та перевагами, які дає транспортний засіб. Позивач відчуває хвилювання та емоційний дискомфорт у зв`язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, пересування по місту для придбання товарів або послуг у різних магазинах та аптеках, відчуває переживання з того приводу, що володіючи не старим автомобілем, який підкреслював статус позивача, як самодостатньої людини, він вже тривалий час відчуває себе залежним від громадського транспорту, що не вселяє оптимізму. При цьому позивач має зайві життєві навантаженням, що виникли внаслідок ДТП, а саме: необхідність написання заяви про відшкодування, отримання копії звіту експерта, звернення до страхової компанії, написання скарги до МТСБУ та Нацкомфінпослуг, зустрічі з автомобільним експертом. Спричинену позивачу моральну шкоду він оцінює у 10 000 грн.

На підставі наведеного вище, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 102229, 84 грн., моральну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10000 грн., вартість проведеної оцінки транспортного засобу в розмірі 2000 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору за вимогу щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1022,30 грн. та по сплаті судового збору за вимогу щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 1921 грн.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 102229, 84 грн., моральну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1000 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 943,30 грн. та вартості проведеної оцінки транспортного засобу в розмірі 2000 грн.

В іншій частині в задоволення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема на те, що справу розглянуто без участі відповідача, який належним чином не був повідомлений про розгляд справи.

Крім того представник відповідача зауважує на тому, що позивач повинен звертатись з даним позовом до ТДВ «СТ «Домінанта», оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у страховій компанії Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», що підтверджується полісом № АМ3191022, і тільки у разі недостатності ліміту відшкодування страхового відшкодування позивач набуває право на звернення з позовом про відшкодування завданої матеріальної шкоди до особи, яка завдала шкоду за наявності на те підстав. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що ТДВ «СТ «Домінанта» було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на те, що ним обрано спосіб захисту свого права та він звернувся з позовом до винної особи, який своїми діями завдав майнову та моральну шкоду, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним в Постанові № 910/9029/17 від 27.04.2018 року та Постанові № 6-954цс16 від 26.10.2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу судової повістки про призначення справи до розгляду на 03 лютого 2020 року, що не відповідає ч.5 ч. ст. 128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача без обов`язкового належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2018 року о 08.00 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобіля марки BMV 520і, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , біля будинку № 120 по вул. Купріна в м. Кривому Розі не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб - автомобіль марки Mersedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25.04.2018 ОСОБА_2 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за порушення ним Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів: автомобіля марки BMV 520і, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіля марки Mersedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.13).

Відповідно до поліса №АМ31911022, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, була застрахована товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», яка з 02.07.2018 року була позбавлена права укладати договори страхування (а.с.14).

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № Д4/05/18 від 05.05.2018 встановлено, що сума матеріальної шкоди, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Mersedes Benz: державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 станом на 27.04.2018 року становить 102229,84 грн.

Відповідно до листа Моторного транспортного страхового бюро України від 10.10.2018 року, позивачу повідомлено, що МТСБУ на даний час не може застосувати до ТДВ «СТ «Домінанта» заходів впливу, оскільки членство останнього було припинено, інформацією щодо ліквідації страхової компанії чи визнання її банкрутом МТСБУ не володіє. При цьому позивача повідомлено про те, що у випадку, якщо ТДВ «СТ «Домінанта» буде визнано банкрутом; коштів та майна страховика не вистачить для задоволення зазначених вище вимог, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика, МТСБУ за заявою позивача поновить розгляд питання щодо здійснення регламентної виплати позивачу (а.с.18).

Звертаючись до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків, завданих ДТП, позивач посилався на право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, яке є абсолютним.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ДТП, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року та Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Такий правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц, провадження № 61-20780св18.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Звернувшись із заявою про отримання страхового відшкодування до ТДВ «СТ «Домінанта», позивач здійснив відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з можливих способів захисту свого порушеного права.

Відповідно до пунктів 2, 3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та (або) майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та (або) ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) на МТСБУ.

Випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (МТСБУ), визначені в статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта».

Відповідно до листа Моторного транспортного страхового бюро України від 10.10.2018 року, позивачу повідомлено, що МТСБУ на даний час не може застосувати до ТДВ «СТ «Домінанта» заходів впливу, оскільки членство останнього було припинено, інформацією щодо ліквідації страхової компанії чи визнання її банкрутом МТСБУ не володіє. При цьому позивача повідомлено про те, що у випадку, якщо ТДВ «СТ «Домінанта» буде визнано банкрутом; коштів та майна страховика не вистачить для задоволення зазначених вище вимог, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика, МТСБУ за заявою позивача поновить розгляд питання щодо здійснення регламентної виплати позивачу (а.с.18).

Отже, в даному випадку матеріалами справи не встановлено випадку, за існування якого у ТДВ «СТ «Домінанта» (МТСБУ) не виникає обов`язку із виплати страхового відшкодування позивачу.

За таких обставин, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика в розмірі 50000 грн., оскільки відповідачем по справі не надано доказів того, що ліміт відповідальності страховика більший ніж 50000 грн., на відповідача, який уклав відповідний договір страхування і сплачував страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Вказаний висновок суду першої інстанції узгоджується із висновками Верхового Суду, викладеними в Постанові від 17 червня 2020 року у справі № 753/15214/16-ц, провадження № 61-30902св18.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 в розмірі 50000 грн., оскільки цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу на час ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Домінанта», а тому відсутні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми матеріальної шкоди, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині, заслуговують на увагу.

При цьому колегія суддів вважає, що в даному випадку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхової суми, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 Постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у Постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Отже, оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує ліміт відповідальності страховика, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та лімітом відповідальності страховика.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у Постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, провадження № 61-1156св 18, Постанові від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, провадження № 61-20762св18, Постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, провадження № 61-11244св19, Постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, провадження № 61-30908св18, Постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18, провадження № 61-14827св19, та Постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17, провадження № 61-12032св19, підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № Д4/05/18 від 05.05.2018 встановлено, що сума матеріальної шкоди, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Mersedes Benz: державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 станом на 27.04.2018 року становить 102229,84 грн.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 52229 грн. 84 коп., що є різницею між фактичним розміром шкоди та лімітом відповідальності страховика.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги викладені у відзиві на апеляційну скаргу посилання позивача про те, що ним обрано спосіб захисту свого права та він звернувся з позовом до винної особи, який своїми діями завдав майнову та моральну шкоду, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним в Постанові № 910/9029/17 від 27.04.2018 року та Постанові № 6-954цс16 від 26.10.2016 року, оскільки вказані висновки Верховного Суду були висловлені до прийняття Великою Палатою Верховного Суду Постанови від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц, провадження № 61-20780св18, в якій висловлено правовий висновок про те, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що позивач по справі не позбавлений права звернутися до суду з позовом до страховика про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, в межах ліміту відповідальності страховика.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначив, що незаконними діями відповідача йому завдано моральних страждань, а тому просив суд стягнути на його користь з відповідача моральному шкоду, яку позивач оцінив у 10 000 грн.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині розміру моральної шкоди, позивач посилався на те, що внаслідок пошкодження транспортного засобу він міг ним користуватися, вирішувати свої повсякденні питання, а також був вимушений змінити життєві стосунки.

Враховуючи події дорожньо-траспортної пригоди, які змінили нормальний, звичний для ОСОБА_1 спосіб життя, душевний стан, порушили адаптивне життєве функціонування, призвели до особистих змін та порушили звичний ритм його життя, ступінь вини відповідача та зважаючи на вимоги розумності та справедливості вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

За положеннями ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

З врахуванням викладеного, виходячи з положень ст.141 ЦПК України, позивачу ОСОБА_1 слід відшкодувати понесені ним судові витрати в розмірі 2000 грн. у відшкодування вартості проведення оцінки транспортного засобу та витрати по сплаті судового збору за вимогу щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 960 грн. та за вимогу щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 1921 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі, яким стягнути з ОСОБА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 52229 грн. 84 коп., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору за вимогу щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 960 грн. та за вимогу щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 192 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог позивачів слід відмови.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 лютого 2020 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 52229 (п`ятдесят дві тисячі двісті двадцять дев`ять) грн. 84 коп.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) грн. у відшкодування вартості проведення оцінки транспортного засобу.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за вимогу щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. та за вимогу щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: