Справа № 714/969/20
Провадження № 2/714/19/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"19" квітня 2021 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області
в складі: головуючий-суддя: Козловська Л.Д.
секретар: Гуменюк Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Герца цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-
Так як 28.08.2020 року платіж на погашення тіла кредиту позивачем не був погашений, такий був перенесений на прострочену заборгованість, у зв`язку з чим у позивача на 59 день після вказаного платежу, а саме 18.10.2020 року виникло право на дострокове повернення кредиту.
Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Ощадний банк України» вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 2.4.1 кредитного договору, укладеного сторонами, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних.
Пунктом 3.2.1. кредитного договору передбачено, що банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.
Згідно із пунктом 3.3.3. кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 888,89 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 12 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з грудня 2019 року.
За умовами пункту 4.3. кредитного договору позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови договору та взяті на себе цим договором зобов`язання, у строки, обумовлені цим договором повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а у випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено договором, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Відповідати всім власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з кредитного договору.
Відповідно до пункту 8.3. кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплаті процентів за користування кредитом комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу.
Відповідно до п.3.9.3.2. кредитного договору, дострокове повернення кредиту за ініціативою банку відбувається у разі прострочення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів. Крім того, сторони погодили зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин, зокрема у разі прострочення виконання зобов`язань позичальником за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів (п.3.10.2.2. договору).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України)
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 2 ст. 615 ЦК України).
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються договором про споживчий кредит № 81-062 від 11.11.2019 року. У зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим договором санкціям.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив грошове зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 також викладена правова позиція, у відповідності до якої, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що банк використав своє право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту до подання даного позову. Отже, подання позову 04.11.2020 року через засіб поштового зв`язку розцінюється судом як зміна умов основного зобов`язання щодо строку дії договору і з цієї дати у позивача виникло право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦПК України.
Так як договором про споживчий кредит № 81-062 від 11.11.2019 року, укладеним між сторонами, визначений інший розмір процентів (п. 2.4.1 договору), банком нараховані 3% річних та інфляційні витрати у порядку передбаченому ст. 625 ЦК України на загальну суму 103,27 до виникнення у позивача права на отримання відповідних сум, тому суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог в цій частині та відсутності підстав для їх задоволення.
Вимога позивача про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми не підлягає задоволенню, так як вона не ґрунтується на законі. Відповідно до ст. 625 ЦК України таке стягнення можливе лише у випадку, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором про споживчий кредит № 81-062 від 11.11.2019, укладеним між сторонами, визначений інший розмір процентів (п. 2.4.1 договору).
За змістом пункту 3.1.1. Кредитного договору Банк надає Кредит з моменту виконання Позичальником однієї з таких умов: 3.1.1.1. сплати Позичальником комісійної винагороди за надання Кредиту в розмірі 1600,00 грн. протягом 1 (одного) Банківського дня з моменту підписання цього Договору, яку згідно п.3.1.1.2. Банк списує з поточного рахунку позичальника, в тому числі за рахунок коштів, що надійшли у вигляді кредит, одночасно з зарахуванням на поточний рахунок суми кредиту, що буде доступна йому для використання на поточному рахунку після списання комісійної винагороди, у розмірі зменшеному на розмір комісійної винагород банку.
Таким чином, одноразова комісійна винагорода у розмірі 1600 від суми кредиту та є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним у силу ч.5 ст.11, чч.1, 2, 5, 7 ст.18 закону «Про захист прав споживачів». (аналогічна правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у залежності від задоволеної частини судових вимог у розмірі 1978,85 грн.
На підставі ст.ст. 207, 525, 526, 530, 598, 599, 610,611, 615, 625,627, 629, 638, 640, 1049, 1048, 1054 ЦК України, та керуючись ст. ст. 12-13, 141, 259, 263-265, 280-282, 284, 288 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення виготовлено 29.04.2021 року.
Головуючий суддя: Козловська Л.Д.