Справа № 310/8961/20
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д., Герасимовій Г.В.,

за участю представника позивача Калініченко Ю.В., відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (органу опіки та піклування) в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Комунальний заклад «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей,

встановив:

Виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області (орган опіки та піклування) в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Комунальний заклад «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги наступним. ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька ОСОБА_3 записані на підставі ст. 135 СК України, батьком ОСОБА_4 є відповідач ОСОБА_2 . Відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, фактично матеріально не утримують дітей, не піклуються про їх фізичний, духовний, моральний розвиток, їх долею та станом здоров`я не переймаються, не створили належних умов для їх проживання та всебічного розвитку. 04 червня 2020 року під час профілактичного рейду було відвідано родину ОСОБА_1 в с. Роза та виявлено, що діти знаходились самі, мати зранку поїхала до м. Бердянська, в кімнатах брудно, речі розкидані, продукти харчування, належні спальні місця та іграшки відсутні, зі слів дітей купались вони давно. В цей же день малолітніх влаштовано до КНП БМР «Бердянське медичне територіальне об`єднання». 05 червня 2020 року їх взято на облік служби як дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, у зв`язку з проживанням в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. З відповідачами було проведено бесіду щодо відповідального батьківства, надано час для налагодження побутових умов, роз`яснено відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Однак, батьки не створили жодних умов для дітей, не вчинили дій для того, щоб забрати дітей з лікарні, в зв`язку з чим за направленням служби у справах дітей від 17 червня 2020 року малолітніх було влаштовано до КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, де вони наразі перебувають. 22 червня 2020 року до відділу поліції було направлено подання про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за ухилення від батьківських обов`язків. Протягом наступних чотирьох місяців батьки за викликами до служби не з`являлись, про свої наміри щодо подальшої долі дітей не повідомляли. Під час бесіди 26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 повідомила, що наразі вона не працює, дітей не відвідує, але телефонує їм приблизно раз на два тижні, посилки не надсилає, вийняла житло в м. Бердянську. Відповідно до акту комунального закладу ОСОБА_1 мала бажання відвідувати дітей, але їй було відмовлено в побаченні, оскільки в зв`язку з запобіганням поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 відвідування вихованців обмежено до стабілізації ситуації, мати часто телефонувала дітям, цікавилась їх життям в центрі, батько дітей не відвідував, телефонував один раз, відповідачі питання про повернення дітей в сім`ю не порушували. Таким чином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будь-яких висновків для себе не зробили, свій спосіб життя та ставлення до дітей не змінили, не вжили будь-який дій щодо повернення дітей в родину. Враховуючи наведене, позивач просив позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та стягнути з них аліменти на користь їх майбутнього законного представника.

Представник позивача Калініченко Ю.В. в судовому засіданні позов підтримала з викладених в ньому підстав. Зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як батьки не відбулись, своєю поведінкою не можуть бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування особистості та характеру дітей, дати їм належну освіту та розвиток, не усвідомлюють своєї відповідальності за життя та подальшу долю дітей, а їх спосіб життя, безвідповідальне ставлення до дітей може загрожувати не тільки здоров`ю малолітніх, а і їх життю. Просила позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та стягнути з них аліменти на користь їх майбутнього законного представника.

Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що раніше вона перебувала в скрутному становищі, тому не могла забрати дітей. В закладі їх не відвідувала, оскільки це заборонено через карантинні заходи. Постійно телефонувала дітям, надіслала їм посилку. Наразі відповідачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 , вони проживають з його батьками в їхньому будинку, який складається з трьох кімнат, кухні, прибудови, літньої кухні. На даний час йде ремонт однієї з кімнат, в якій будуть проживати діти, де для них будуть створені належні умови. З метою забезпечення дітей ОСОБА_6 періодично знаходиться на заробітках в Польщі. В травні 2021 року відбудеться реєстрація шлюбу відповідачки з ОСОБА_6 , останній має намір усиновити її сина. На даний час нею здійснюються всі можливі заходи для створення належних, комфортних умов для проживання дітей, яких відповідачка бажає забрати додому. Просила відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що під час його спільного проживання з ОСОБА_1 діти ходили до дитячого садка. Після сварки в березні 2020 року відповідачка з дітьми пішла від ОСОБА_2 , до червня 2020 року вони продовжували спілкування, відповідач по можливості надавав допомогу. Після того, як ОСОБА_1 з дітьми поїхала, їх місце мешкання відповідачу відомо не було, тому він перестав спілкуватись з дітьми. Про те, що в липні 2020 року дітей відібрали, відповідач дізнався від ОСОБА_1 . Вони разом відвідали соціальну службу, де їм пояснили, що в зв`язку з карантином відвідування дітей неможливо. Згоден, щоб малолітні проживали з матір`ю, від надання допомоги не відмовляється. На час, коли забрали дітей, у ОСОБА_1 не було належних умов для поживання, які умови проживання у неї зараз, йому не відомо. Зазначив, що у нього вдома створені належні умови, однак до нього з метою огляду місця проживання ніхто не приходив та не телефонував. Він в змозі утримувати лише одну дитину, однак вважає, що розділяти брата та сестру неможна. Не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки, оскільки у нього є сумніви щодо його батьківства.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує.

Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволеннюз наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

ОСОБА_1 є матір`ю дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 05 вересня 2013 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 08 вересня 2016 року.

Згідно інформації, наданої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) відомості про батька ОСОБА_3 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, батьком ОСОБА_4 є відповідач ОСОБА_2

01 червня 2020 року в.о. голови Нововасилівського старостинського округу звернувся до служби у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради з проханням провести перевірку умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 .

З акту обстеження умов проживання від 04 червня 2020 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час проживала відповідачка з дітьми, умови проживання незадовільні, будинок потребує ремонту, меблі старі, зламані, в приміщенні брудно, речі розкидані, для дітей відсутні спальні місця та запас харчів.

Відповідно до актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку 04 червня 2020 року о 15 год. 00 хвил. по АДРЕСА_1 виявлені діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати дітей - ОСОБА_1 , малолітні були брудні, голодні, зі слів дітей востаннє вранці вони їли несмачну кашу.

Під час проведених 05 червня 2020 року бесід з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спеціалістом служби у справах дітей відповідачів було ознайомлено з їх правами та обов`язками щодо виховання дітей та попереджено про відповідальність в разі ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради від 05 червня 2020 року № 92-д ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взято на облік як дітей, які опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку з проживанням в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

09 та 11 червня 2020 року спеціалістом служби у справах дітей з ОСОБА_1 були проведені бесіди, під час яких остання пояснювала, що вона працевлаштується, винайняла житло, в якому створить відповідні умови для проживання дітей, щоб забрати їх з лікарні.

З повідомлення КНП БМР «Бердянське територіальне медичне об`єднання» № 1738 від 12 червня 2020 року вбачається, що 04 червня 2020 року о 16 год. 42 хвил. до приймального відділення КНП були доставлені діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були голодні, брудні, неохайні, з сухими гнидами, при огляді - соматично здорові, без ознак тілесних пошкоджень.

17 червня 2020 року дітей було направлено до КЗ «Мірненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей».

22 червня 2020 року начальник служби у справах дітей звернулась до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області з поданням про вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП.

З проведеної 30 червня 2020 року бесіди вбачається, що ОСОБА_1 не забрала дітей з лікарні, оскільки не мала постійного місця проживання та роботи, наразі працевлаштувалась на сезонну роботу; ОСОБА_2 вважає, що дітей не можна розлучати, він допоможе ОСОБА_1 налагодити побут.

З наданої 18 червня 2020 року КНП «БЦПСМСД» БМР інформації вбачається, що догляд за дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснює мати, до лікаря-педіатра звертається в разі потреби, рекомендації лікаря виконує не в повному обсязі, діти не щеплені за віком, хронічних захворювань не мають.

26 жовтня 2020 року під час бесіди ОСОБА_1 пояснила, що дітей не відвідувала, телефонує їм раз на два тижні, посилок не направляла, наразі роботи не має.

З акту КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР від 27 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 мала бажання відвідувати дітей, але їй було відмовлено в побаченні, оскільки в зв`язку з запобіганням поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 відвідування вихованців обмежено до стабілізації ситуації, мати часто телефонувала дітям, цікавилась їх життям в центрі, батько дітей не відвідував, телефонував один раз, відповідачі питання про повернення дітей в сім`ю не порушували.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він працює фахівцем центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. 09 листопада 2020 року він отримав справу сім`ї ОСОБА_1 від фахівця ОСОБА_10 , яка раніше займалась цією сім`єю. Відповідачка завжди йшла на контакт, з`являлась на бесіди. Вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 , вони проживали за адресою: АДРЕСА_2 , умови проживання у них були задовільними, але не ідеальними для дітей. Свідок спілкувався з ОСОБА_6 за допомогою телефону, оскільки останній знаходився на заробітках в Польщі. ОСОБА_6 спокійний, врівноважений. Під час його відсутності відповідачка не мала можливості сплачувати за наймане житло, її вигнали з будинку, близько двох тижнів вона знаходилась в пологовому відділенні лікарні. На даний час ОСОБА_1 разом із ОСОБА_6 проживають в будинку його батьків, з якими у відповідачки склались добрі стосунки, склалось враження, що її сприймають як рідну. Під час інспектування було виявлено, що умови проживання нормальні, в будинку тепло, встановлені пластикові вікна, приміщення потребує косметичного ремонту, відсутні ліжка, на даний час закуплені шпалери. Через проведення ремонтних робіт наразі проживання дітей в будинку неможливе. ОСОБА_1 сумує за дітьми, хвилюється за них, під час бесід розповідає новини про дітей, вона часто телефонує сину та дочці. Зі слів ОСОБА_1 вона просила ОСОБА_2 повернути їй двоповерхове ліжко, він спочатку відмовив, потім вимагав 2000 грн. за ліжко. ОСОБА_9 вважає, що в зв`язку з тим, що ремонт в будинку не завершений, дітей відповідачці повертати зарано, однак підстави для позбавлення її батьківських прав відсутні, оскільки у ОСОБА_1 склались важкі життєві умови, але вона прагне виправити ситуацію, не вживає алкогольні напої, наркотичні речовини.

Свідок ОСОБА_10 , фахівець з соціальної роботи центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, пояснила що ОСОБА_1 потрапила на облік до центру через покинутих дітей, свідок працювала з нею з серпня по листопад 2020 року. Відповідачка разом з дітьми проживала в с. Роза, умови проживання - незадовільні, вона зловживала алкогольними напоями, виховувала їх неналежним чином, через що дітей було відібрано. З метою повернення дітей з ОСОБА_1 проводилась профілактична робота, через те, що вона часто змінювала місце проживання, з нею було важко працювати. Відповідачка постійно змінювала місце роботи, не мала стабільного заробітку, умови для проживання дітей були відсутні. З нею проводиться робота з формування навичок батьківства, як результат - ОСОБА_1 , яка наразі вагітні, стала своєчасно звертатись до лікаря-гінеколога.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що вони з ОСОБА_1 перебувають у фактичних шлюбних відносинах з літа 2020 року. Свідок знайомий з дітьми відповідачки, відносини з ними склались добрі. Наразі ОСОБА_6 з відповідачкою проживають разом з його батьками в їхньому будинку, який складається з чотирьох кімнат. В будинку для дітей виділена окрема кімната, в якій на даний час завершено ремонт, наявні речі, іграшки, планується покупка двоповерхового ліжка. Батьки свідка обізнані про дітей, дуже добре відносяться до того, що вони стануть проживати в будинку. ОСОБА_1 алкогольні напої та наркотичні речовини не вживає, часто телефонує сину та дочці. Свідок вважає, що відповідачка взмозі виховувати дітей.

25 березня 2021 року комісією, створеною службою у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, було обстежено побутові умови проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , та встановлено, що на даний час умови проживання в будинку є задовільними, опалення газове, всі комунікації підведені та функціонують, спальні місця, робочий стіл, одяг, іграшки для дітей відсутні.

Згідно висновку органу опіки та піклування від 30 листопада 2020 року № 01-2678/47-1, в інтересах малолітніх дітей орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 щодо дочки ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 164 України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 не усвідомлює відповідальності за життя і здоров`я своєї малолітньої дочки, не піклується про неї, не створив умов для її повноцінного розвитку та відпочинку, будь-яких дій для повернення дитини не здійснював, не відвідував її в комунальному закладі, не цікавився її життям, здоров`ям тощо, в судовому засіданні надав згоду на позбавлення його батьківських прав, ОСОБА_2 не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування особистості та характеру дочки, дати їй належну освіту та розвиток.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дочки ОСОБА_4 .

Щодо позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, держави - сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» регламентує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо позбавлення батьків батьківських прав, суд має враховувати передусім інтереси дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою ст. 164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду переконливих доказів винної поведінки та свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, і, як наслідок, застосування до неї на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Натомість, в судовому засіданні встановлю, що відповідачка опинилась в складних життєвих умовах, після відібрання дітей постійно підтримує з ними зв`язок, докладає зусиль для того, щоб створити належні умови проживання для них та забрати їх додому. Враховуючи наведене в задоволенні позову в частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав необхідно відмовити.

Вимога про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей на користь майбутнього законного представника є похідною вимогою від вимоги про позбавлення батьківських прав, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір в сумі 2 270 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 150, 164 СК України, ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (органу опіки та піклування) в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Комунальний заклад «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ) батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ), судовий збір на користь держави в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 квітня 2021 року.

Суддя О. М. Вірченко