Справа № 630/170/21
Провадження № 2/630/189/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Кузьміної Ю.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/170/21 (провадження №2/630/189/21) за позовною заявою, поданою ОСОБА_1 представником ОСОБА_2 до Люботинської міської ради Харківської області про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 на підставі посвідчення, виданого виконавчим комітетом Люботинської міської ради депутатів трудящих 20 лютого 1946 року № 31, та визнання за ОСОБА_2 права приватної власності на житловий будинок загальною площею 64,20 кв.м, житловою площею 35,70 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ., -

в с т а н о в и в:

В обґрунтування заявленого позову представник позивача вказува, що за адресою: АДРЕСА_1 , був розташований житловий будинок, який належав ОСОБА_3 ., та в подальшому був знесений. Після смерті ОСОБА_3 один з її спадкоємців, а саме онук ОСОБА_4 побудував новий житловий будинок з господарськими спорудами. В подальшому він звернувся до виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області з метою оформлення права власності на вказаний новозбудований житловий будинок, та отримав акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння. Проте свідоцтва про право власності на збудований житловий будинок ОСОБА_4 за своє життя так і не отримав, та не зареєстрував своє право власності на будинок відповідно до чинного на той момент законодавства. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, внаслідок чого відкрилася спадщина у виді вказаного житлового будинку. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв його син ОСОБА_2 , оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Однак оформити свої спадкові права ОСОБА_2 в нотаріальному порядку не моє можливості, оскільки за вказаною адресою зареєстроване право власності на житловий будинок за ОСОБА_3 , а на збудований житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, то він був змушений звернутися з вказаним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але його представник ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі її представника за наявними доказами згідно чинного законодавства.

В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

20 лютого 1946 року ОСОБА_3 на підставі посвідчення, виданого виконкомом Люботинської міської ради депутатів трудящих, набула права власності на житловий будинок літ. «А-1», який був розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому після смерті ОСОБА_3 вказаний житловий будинок успадкували її спадкоємці, а саме: ОСОБА_5 в 1/4 частині, ОСОБА_6 в 1/4 частині та ОСОБА_4 в 1/2 частині, що підтверджується копією довідки КП «Люботинське АПБ» Люботинської міської ради Харківської області №90/01-32 від 18 листопада 2020 року, та свідоцтвом про право на спадщину по заповіту, посвідченого Люботинською державною нотаріальною конторою 16 лютого 1959 року за реєстровим номером №543, та зареєстрованого в КП «Люботинське БТІ» 18 лютого 1959 року за реєстровим номером №36-4094.

В позовній заяві представник позивача зазначає, що успадкований ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в 1959 році житловий будинок літ. «А-1» був знесений, а згідно із п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Факт знесення набутого житлового будинку підтверджується довідкою №204-в за адресою: АДРЕСА_2 ), складеною 13 листопада 2020 року КП «Люботинське БТІ», з якої вбачається, що житловий будинок літ. «А-1», був знесений. Крім того представник позивача в позовній заяві вказує, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 особисто було побудовано інший житловий будинок літ. «А-1».

Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення ОСОБА_2 станом на 13 листопада 2020 року, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , були побудовані в 1978 році: житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», тамбуром літ. «а», загальною площею 64,20 кв.м., житловою площею 35,70 кв.м., підсобною площею 25,90 кв.м., а також сарай літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «К», навіс літ. «Л», душ літ. «М», вбиральня літ. «Н», навіс літ. «О», вигрібна яма літ. «Я», вигрібна яма літ. «Я1», огорожа 1-6.

Згідно із довідкою КП «Люботинське БТІ» №204-в від 13 листопада 2020 року вбачається, що житловий будинок літ. «А-1» не є самочинним, оскільки збудований до 1992 року, адреса вказаного будинку змінена з ««в-д. Шмідта, 5» на « АДРЕСА_1 » на підставі рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №26 від 28 листопада 1968 року.

Крім того, відповідно до копії архівного витягу №12-39/98 від 11 листопада 2020 року рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради народних депутатів №858 від 14 серпня 1990 року дозволено прийняти в експлуатацію житловий будинок літ. «А-1» по АДРЕСА_1 разом із господарськими будівлями.

Також актом про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 03 вересня 1990 року житловий будинок збудований ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , був прийнятий в експлуатацію.

Так, станом на 1978 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку літ. «А-1», а саме з 1978 року ОСОБА_4 набув статусу власника житлового будинку та він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був збудований та набутий ОСОБА_4 одноособово.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Люботинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 22 грудня 2000 року, актовий запис про смерть №591.

Враховуючи, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №295/01-16 від 23 березня 2021 року після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за період з 2000 року по 2021 рік нікому не видавались.

Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцями на відкриту після смерті ОСОБА_4 спадщину є його син ОСОБА_2 , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого.

Спадщину у виді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 прийняв його син ОСОБА_2 , оскільки фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, та використовував житловий будинок для проживання, що підтверджується копією книги для реєстрації місця проживання громадян за адресою: АДРЕСА_1 , копією національного паспорту серія НОМЕР_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою з 12 червня 1978 року.

Крім того, факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після померлого його батька ОСОБА_4 підтверджується копією довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №03-10/2404 від 22 грудня 2020 року, з якої вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 з ним проживав його син ОСОБА_2 ..

Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_4 та спадкоємцем ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 03 квітня 1957 року.

Отже суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем, який прийняв після смерті свого батька ОСОБА_4 спадщину у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому задовольняє позовну заяву повністю та визнає за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 525, 529, 549, ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 346 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Припинити право власності на житловий будинок літ. «А-1», що був розташований за адресою: АДРЕСА_2 ), на ім`я ОСОБА_3 , що було зареєстроване за нею на підставі посвідчення, виданого виконавчим комітетом Люботинської міської ради депутатів трудящих 20 лютого 1946 року за реєстровим номером №31.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», тамбуром літ. «а», загальною площею 64,20 кв.м., житловою площею 35,70 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2021 року.

Суддя О. О. Малихін