Справа № 323/993/21
Провадження № 2/323/499/21
УХВАЛА
Іменем України

28.04.2021 р. м. Оріхів
Суддя Оріхівського районного суду Запорізької області Гуцал О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Позов мотивований тим, що 13.11.2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності, відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позивачу відмовлено у реалізації його права на призначення одноразової грошової допомоги. Позивач оскаржив відмову у виплаті допомоги до суду. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2018 року зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності. 05.04.2019 року Міністерством оборони України була виплачена позивачу одноразова грошова допомога. Позивач зазначав, що Міністерство оборони України на підставі поданих позивачем документів щодо виплати одноразової грошової допомоги повинно було здійснити таку виплату 13.11.2017 року. Отже, відповідач не виконав зобов`язання в строк, тому з останнього за період з 13.11.2017 року по 05.04.2019 року підлягає стягненню 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виплати. З урахуванням зазначеного позивач просив стягнути з Міністерства оборони України 3% річних в розмірі 9081,00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 31708,11 грн.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що у відкритті провадження за цим позовом необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження

У частині п`ятій статті 21 КАС України визначено, зокрема, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до частини четвертої статті 242 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 7.15, 7.26, 7.27, 7.56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 вказано, що «загальними критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути і пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Зокрема, наявність судового рішення про відновлення прав на грошові суми (соціальні виплати), не нараховані та/або не виплачені як доходи, не змінює правової природи правовідносин учасників цього спору, оскільки за своєю юридичною природою рішення суду не породжує нових прав та/або зобов`язань, а як спосіб захисту порушеного права на їх отримання лише трансформує та/або підтверджує існуючі зобов`язання з їх виплати у спосіб, обраний позивачем. Отже, можна дійти висновку, що спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин. Аналогічно й у справі, що розглядається спір за позитивними вимогами про компенсацію частини соціальних виплат, що заявлені з підстав положень статті 625 ЦК України і Закону № 2050-III та з причин затримання органом Управління Фонду щомісячних страхових виплат, також належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки вони стосуються виплати частини доходів у вигляді страхових виплат (адміністративні правовідносини), які цьому органу було зобов`язано призначити за рішенням адміністративного суду».

У постанові від 14.04.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 757/69361/17-ц), яка ухвалена в аналогічній справі, зазначено, що «у цій справі між сторонами існує публічно-правовий спір щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги та стягнення, у зв`язку із цим, 3 % річних, інфляційних втрат, пені та компенсації моральної шкоди, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Тому судам слід було закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, пені та компенсації моральної шкоди, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку адміністративного судочинства».
Пунктом першим частини першої статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У даній справі між сторонами існує публічно-правовий спір щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги та стягнення, у зв`язку із цим, 3 % річних та інфляційних втрат, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, у відкритті провадження у справі слід відмовити, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

У зв`язку із зазначеним у відкритті провадження по даній справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що розгляд його позову до Міністерства оборони України про стягнення 3% річних та інфляційних втрат віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її винесення.

Суддя: О.П. Гуцал