Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1985/20
Провадження №: 2/332/52/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Косаренко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом (а.с.79-81) до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.07.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , договір в цей же день було зареєстровано товарною біржею "Торг - Інвест» за № Н-2780. На теперішній час у позивача виникла необхідність реалізації нерухомого майна, проте зазначений правочин нотаріально не посвідчений. Однак, нотаріально посвідчити договір в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки Товарна біржа «Універсальна біржа «Торг - Інвест» припинила свою діяльність, тому позивач змушений звертатися до суду. У позові просить суд визнати укладений 19.07.2001 договір купівлі-продажу житлового квартири АДРЕСА_1 дійсним та визнати за ним право власності на квартиру.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з підстав вказаних у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву в якій просила вирішити справу на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено, що 19 липня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1 , договір в цей же день було зареєстровано договір в цей же день було зареєстровано товарною біржею "Торг - Інвест» за № Н-2780 (а.с. 10).

Зобов`язання по договору позивачем та відповідачем було виконано в повному обсязі позивач сплатив обумовлену суму 8995 гривень за купівлю вказаного майна, а відповідач отримала грошові кошти. Право власності позивача на квартиру виникло з моменту підписання договору. На теперішній час у позивача виникла необхідність реалізації нерухомого майна, проте зазначений правочин нотаріально не посвідчений. Однак, нотаріально посвідчити договір в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки Товарна біржа «Торг - Інвест» припинила свою діяльність (а.с.11-13)

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується актовим записом про смерть № 7759 від 11.11.2016 року складеним Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.65-66) У відповідності до наданої Першою запорізькою державною нотаріальною конторою на запит суду інформації встановлено, що спадкова справа після померлої ОСОБА_2 не заводилася (а.с.73-74)

Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу квартири було укладено 19.07.2001 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Зобов`язання за договором купівлі-продажу квартири сторонами були виконанні.

Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно ст. 227 ЦК України від 18.07.1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Відповідно до ст. 47 ЦК України від 18.07.1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК України 1963 року право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі. Тобто відповідно до ст. 128 ЦК України 1963 року позивач став власником квартири з моменту отримання квартири, тобто 19.07.2001 року.

На даний час захист права власності регулюється нормами ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319-320, 392 ЦК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України власні володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права і обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається інше особою.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивачем виконані усі істотні умови договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 - сплачена вартість майна та отримано предмет договору, а нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу не відбулося, що позбавляє покупця стати повноправним власником придбаного майна та зареєструвати нерухоме майно в установлений законом порядку, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири та визнати за позивачем право власності на квартиру.

Керуючись ст.ст. 259,263-265,268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу від 19.07.2001 року зареєстрований Товарною біржею "Торг - Інвест» за № Н-2780 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 23.04.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Суддя Н.В. Марченко