Справа № 653/1106/20
Провадження № 2/653/277/21
05 квітня 2021 року Генічеський районний суд Херсонської області в складі
головуючого судді Делалової О.М.,
при секретарі Мироненко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Генічеської міської ради про визнання рішення незаконним, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Генічеської міської ради про визнання рішення незаконним, в якому посилається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2018 року, виданого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу, їй належить 35/100 частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказана частина житлового будинку раніше належала її батьку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В грудні 2018 року, вона звернулася із заявою до відповідача, в якій просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,010 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаражу, із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради. Рішенням сесії Генічеської міської ради від 20.12.2018р., їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу. В травні 2019 року ТОВ «Санта» їй було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , який містить Акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, і який співвласники житлових будинків за адресою: АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_3 ) та АДРЕСА_1 (власники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) підписати відмовились. Оскільки відмова суміжних землекористувачів перешкоджала їй в реалізації права на отримання земельної ділянки у власність вона звернулася до Генічеської міської ради про передачу її у власність без згоди суміжних землекористувачів у зв`язку з тим, що така відмова не має правових підстав.
Рішенням сесії Генічеської міської ради № 1282 від 31.10.2019 року їй відмовлено у складанні та затвердженні акту встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки комунальної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з суміжними землекористувачами у зв`язку з їх обґрунтованою відмовою у погодженні меж, на підставі акту встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки від 12.06.2019 року. Позивач вважає вказане рішення органу місцевого самоврядування таким, що не відповідає вимогам закону (є незаконним), порушує її права, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач підтвердила зазначені у позові обставини, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення сесії Генічеської міської ради № 1282 від 31.10.2019 року про відмову ОСОБА_1 у складанні та затвердженні акту встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки комунальної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з суміжними землекористувачами у зв`язку з їх безпідставною відмовою. Суду пояснила, що відмова суміжних співвласників у погодженні меж земельної ділянки є необґрунтованою. Відповідач, виносячи оскаржуване рішення, не навів жодних аргументів та доказів обґрунтованості відмови з боку суміжних землекористувачів в погодженні меж. Також, просить стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.

На підставі зазначеного, суд зі згоди позивача, постановив справу розглядати за відсутності представника відповідача та ухвалити заочне рішення.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Як встановлено судом, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2018 року, виданого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу, ОСОБА_1 належить 35/100 частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказана частина житлового будинку раніше належала її батьку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В грудні 2018 року, позивач звернулася із заявою до відповідача, в якій просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,010 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаражу, із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради. Рішенням сесії Генічеської міської ради від 20.12.2018р., їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу. В травні 2019 року ТОВ «Санта» їй було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , який містить Акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, і який співвласники житлових будинків за адресою: АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_3 ) та АДРЕСА_1 (власники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) підписати відмовились. Рішенням сесії Генічеської міської ради № 1282 від 31.10.2019 року позивачу відмовлено у складанні та затвердженні акту встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки комунальної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з суміжними землекористувачами.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Частиною третьою статті 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

За змістом статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

У відповідності до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Приймаючи оскаржуване рішення Відповідач не врахував те, що сама по собі процедура погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок.

Акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. При цьому, кадастровою зйомкою є комплекс робіт, яку проводять юридичні та фізичні особи, які одержали в установленому порядку ліцензію на проведення геодезичних і картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база.

У той же час непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність.

В рішенні Верховного Суду від 28.03.2018 року (у справі № 681/1039/15-ц) зазначено, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акту погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося.

Погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акту, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Таким чином, підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачі. Не надання позивачу своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжними землекористувачами не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність позивачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. При цьому земельне законодавство не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акту погодження меж земельних ділянок.

Відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що суміжні землекористувачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 не погодили акт безпідставно, не маючи для цього жодного належного доказу. Відповідачем не було належним чином перевірена обґрунтованість відмови суміжних землекористувачів в погодженні меж та не зазначені підстави, з яких відповідач виходив, відмовляючи у затвердженні акту встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки комунальної власності гр. ОСОБА_1 .

Слід також зауважити, що законодавство України не наділяє орган місцевого самоврядування правом вирішення питань складання та затвердження подібних актів в сесійному режимі, тому приймаючи оскаржуване рішення відповідач вийшов за межі наданої йому законом компетенції.

Стосовно стягнення з відповідача сплачених позивачем судових витрат у вигляді судового збору, то суд приходить до наступного.

У відповідності до п. 3 ч.2 ст.22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Розпорядником та одержувачем бюджетних коштів є виконавчий комітет Генічеської міської ради. У зв`язку з цим, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з Виконавчого комітету Генічеської міської ради.

Керуючись ст.ст. 11-12, 76, 89, 141, 258-268, 280-289, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Генічеської міської ради про визнання рішення незаконним - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення сесії Генічеської міської ради № 1282 від 31.10.2019 року про відмову ОСОБА_1 у затвердженні акту встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки комунальної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з суміжними землекористувачами.

Стягнути з Виконавчого комітету Генічеської міської ради (75500, Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Міська, 8) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 12 квітня 2021 року.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова