Справа № 756/5491/21
Провадження № 2-н/756/243/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Ткач М.М., розглянувши заяву Житлово-будівельного кооперативу «Печерський-ХІІ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з боржника ОСОБА_1 ,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року заявник Житлово-будівельний кооператив «Печерський-ХІІ» звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з боржника ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали заяви та додатків до неї, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини 2 статті 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Частина 1 статті 161 ЦПК України містить вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Так, судовий наказ може бути видано, якщо: 1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку; 2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; 4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів; 7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 165 ЦПК України, у разі, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, Житлово-будівельний кооператив «Печерський-ХІІ» просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з боржника ОСОБА_1 у розмірі 7254,36 грн, 3% річних у розмірі 313,43 грн, інфляційні нарахування у розмірі 623,87 грн, судові витрати та н а к л а с т и а р е ш т на м а й н о боржника ОСОБА_1 , в тому числі і квартиру.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

За таких обставин, оскільки заявлена вимога не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України у видачі судового наказу слід відмовити.

Крім того, відповідно до змісту п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно обсягу заявлених вимог заборгованості за надані послуги, яку просить заявник стягнути, виникла за період з 01 березня 2018 року, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, що є підставою для відмови у видачі судового наказу в порядку п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини 2 статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 161, 165,166,260,261,353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Житлово-будівельного кооперативу «Печерський-ХІІ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з боржника ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.М. Ткач