СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/22/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кириленко Т.В.

при секретарі судового засідання Істоміній О.Г.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Абакумової Надії Іванівни про визнання незаконною та скасування постанови, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання незаконною та скасування постанови від 13 червня 2019 року про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 59308976 про примусове виконання виконавчого листа.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року у задоволенні скарги було відмовлено. У подальшому постановою Київського апеляційного суду вказану ухвалу було скасовано, а скаргу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.04.2020 року суддею Шум Л.М. було заявлено самовідвід, а по справі, відповідно до розпорядження керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва № 268 від 18.05.2020 року було проведено повторний автоматизований розподіл та визначено суддю - Кириленко Т.В.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2010 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг та судові витрати у розмірі 1 924 024 грн 57 коп.

На підставі даного рішення, 15 червня 2010 року Святошинським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист у справі № 2-136/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 зазначеного боргу та судових витрат.

17 червня 2010 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-136 від 15 червня 2010.

21 грудня 2016 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Постановою встановлено, що до відділу надійшла ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року про визнання виконавчого листа № 2-136/2010 від 15 червня 2010 року таким, що не підлягає виконанню.

Проте, ухвалою апеляційного суду міста Києва від 07 лютого 2017 року скасовано ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

07 червня 2019 року до Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття до виконання виконавчого листа у справі № 2-136/2010.

13 червня 2019 року головним державним виконавцем виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 59308976 про примусове виконання виконавчого листа № 2-136/2010 від 15 червня 2010 року.

ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із пропуском встановленого законодавством строку, проте ухвалою Святошинського районного суду м. Києва йому поновлено процесуальні строки на звернення до суду із скаргою на державного виконавця.

У своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що постанова державного виконавця від 13 червня 2019 року суперечить вимогам закону, з огляду на те, що стягувач звернувся із заявою про примусове виконання рішення поза межами строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, визначеного ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року).

У судове засідання скаржник не прибув, заяв та клопотань не надавав.

Державний виконавець та стягувач у судове засідання не з`явились, подавши заперечення у яких просили відовити у задоволенні скарги, посилаючись на її необґрунтованість.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (частина 1 статті 447 ЦПК України).

Відповідно до пункту а) частини 1 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»)

Так, судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2010 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг та судові витрати у розмірі 1 924 024 грн 57 коп.

На підставі даного рішення, 15 червня 2010 року Святошинським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист у справі № 2-136/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 зазначеного боргу та судових витрат

17 червня 2010 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-136 від 15 червня 2010.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції Закону від 21.04.1999 року, чинній на час ухвалення рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.05.2010р.) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші документи - протягом трьох років.

Згідно п. 4 р. ІІ Прикінцевих і перехідних положень до Закону України "Про виконавче провадження" № 2677-VІ від 4.11.2010р. виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

21 грудня 2016 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Постановою встановлено, що до відділу надійшла ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року про визнання виконавчого листа № 2-136/2010 від 15 червня 2010 року таким, що не підлягає виконанню.

Проте, ухвалою апеляційного суду міста Києва від 07 лютого 2017 року скасовано ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

07 червня 2019 року до Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття до виконання виконавчого листа у справі № 2-136/2010.

Згідно положення ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобов`язаний прийняти рішення про накладення арешту на майно та (або) на кошти на рахунках боржника в банках у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, крім випадку, коли на таке майно арешт уже накладено з тих самих підстав. Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

13 червня 2019 року головним державним виконавцем виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 59308976 про примусове виконання виконавчого листа № 2-136/2010 від 15 червня 2010 року.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Для виконання судового рішення цей строк встановлюється з наступного дня після набрання ним законної сили.

За приписами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином суд знаходить необґрунтованими доводи скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 59308676 від 13.06.2019 року на підставі виконавчого листа № 2-136/2010 який державним виконавцем правомірно прийнято до виконання, оскільки стягувачем пред`явлено виконавчий лист до виконання у межах встановленого Законом України «Про виконавче провадження» (як в редакції, чинній на час ухвалення рішення, так і в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови) трирічного строку.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 13, 76-81, 260, 261, 353, 354, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Абакумової Надії Іванівни про визнання незаконною та скасування постанови, заінтересована особа - ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.В. Кириленко