Провадження № 2/263/904/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Федоренко Т.І., за участю секретаря Філянець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Евроінс Україна», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Евроінс Україна» матеріальну шкоду в суммі 24094,11 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 10.07.2020 року о19.00 год ОСОБА_2 керуючи автомобілем ЗАЗ TF 698К, державний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул.Торгова та вул.Митрополитська у м.Маріуполі, виконуючи поврот ліворуч, при виїзді з перехресття проїзних частин, виїхав на смугу зустрічного руху та при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Flvence, державний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача. Постановою суду ОСОБА_2 було визнано винним за ст.124 КУПАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Евроінс Україна». Відповідно Акту виконаних робіт від 27.10.2020 року вартість матеріального збитку, нанесеного автомобілю позивача складає 54200 грн. Відповідач виплатив страхове відшкодування в розмірі 30105,89 грн., на звернення з вимогою доплати страхового відкшодування відповідач не реагує, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

28.12.2020 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

13.01.2021 року ухвалою суду відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.

22.03.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник адвокат Дьомін О.М. у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити, зазначили, що у наслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача, відповідачем страховою компанією було йому перераховано відшкодування шкоди у сумі 30105,89 грн., але на його думку вартість матеріальної шкоди є більшою та відповідно до акту виконних робіт становить 54200 грн. Із врахуванням здійснених відповідачем витрат йому слід доплатити 24094,11 грн. Розрахунок шкоди із врахуванням відсотку зносу автомобіля не здійснювали. В подальшому надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та наполягали на задоволені позову.

Відповідач до судового засідання не з`явився. Надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що 10.07.2021 року представником страхової компанії було проведено огляд транспортоного засобу позивача, результати огляду було зафіксовано в акті огляду. На підставі акту оцінювачем ОСОБА_3 було підготовлено Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Renault Flvence, державний номер НОМЕР_2 , відповідно до якого вартість збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу становить 32105,89 грн. 20.10.2020 року позивачу було здійснено перерахунок всієї суми збитків на зазначені ним реквізити. Розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 2000 грн, що передбачено полісом. Оскільки відповідачем у встановлені законодавством строки виконано свої зобов`язання тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

10.07.2020 року о19.00 год ОСОБА_2 керуючи автомобілем ЗАЗ TF 698К, державний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул.Торгова та вул.Митрополитська у м.Маріуполі, виконуючи поврот ліворуч, при виїзді з перехрещення проїзних частин, виїхав на смугу зустрічного руху та при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Flvence, державний номер НОМЕР_2 ., чим порушив п.10.1, 10.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.07.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником автомобіля Renault Flvence, державний номер НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля ЗАЗ TF 698К, державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_4 .

Відповідно до поліса АО1884282 автомобіль ЗАЗ TF 698К застрахований у ПАТ «Страхова компанія «Евроінс Україна».

Зі страхового акту та розрахунку суми шкоди трахового відкшодування № 31084/20 вбачається, що розмір страхового відшкодування власнику автомобіля Renault Flvence, державний номер НОМЕР_2 становить 30105,89 грн.

Зі звіту № 5672 про оцінку вартості (розміру ) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 17.09.2020 року вбачається, що розмір збитків автомобілю Renault Flvence внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки становить 36599,86 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зчастинами 1, 2, 5ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 1 частини І ст.1188 ЦПК, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 4Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року за № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина другастатті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ятастатті 1187 ЦК, пункт 1 частини другоїстатті 1167 ЦК).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За положеннями ст. 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Згідно з пунктом 9 статті 7 Закону України «Про страхування» одним з видів обов`язкового страхування в Україні є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176 цс 18.

Таким чином, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно ізЗаконом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності особи, якою завдано шкоду, обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з п.33.1.4.ст. 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до п.34.2.ст. 34 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Так, представником страхової компанії було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, за результатами якого було складено звіт № 5672 про оцінку вартості (розміру ) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, відповідно до якого розмір збитків автомобіля Renault Flvence внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки становить 36599,86 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.12.1.ст. 12 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Пунктом 5 поліса АО1884282 визначено розмір франшизи 2000 грн.

Таким чином розмір страхового відшкодування був розрахований на підставі ст. ст.30,12 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом було роз`яснено права сторін у цивільній справі та надано можливість сторонам надати свої докази. Позивачем суду на підтвердження своїх позовних вимог надано копію прибуткового касового ордеру про сплату витрат на ремонт свого автомобіля відповідно до акту виконаних робіт.

При цьому суд критично відноситься до посилань позивача, що ним було сплачено за ремонт пошкодженого автомобіля 54200 грн., оскільки на підтвердження вказаного позивачем було надано лише копію прибуткового касового ордеру №815 від 27.10.2020 року, оригінал якого було судом оглянуто в судовому засіданні, який не містить жодних печаток, додатку документів щодо особи, яка здійснює підприємницьку діяльність, а саме приватний підприємець ОСОБА_5 , тому суд також не приймає до уваги наданий позивачем витяг №365 з реєстру платників єдиного податку на ім`я ОСОБА_6 , оскільки суду не наведено доказів, що зазначений у витягу суб`єкт господарювання має відношення до акту виконаних робіт від 27.10.2020 року, в якому значиться надавачем послуг ПП ОСОБА_5 та до отримання грошових коштів за ремонт автомобіля. Також суд звертає увагу на ту обставину, що позивач не здійснював розрахунок суми витрат на відновлення його автомобіля з урахуванням відсотку зносу автомобіля, який є 2010 року випуску, також позивачем під час удового засідання було зазначено, що ним було проведено заміну на нові запчастини та деталі, при цьому обгрунтування того, що саме необхідно здійснити їх заміну, а не ремонт, суду не надано.

Відповідно дост. 599 Цивільного кодексу Українизобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, ПАТ «Страхова компанія «Евроінс Україна»виконало свої зобов`язання перед позивачем у повному обсязі та у строк, встановлений Законом, відповідні зобов`язання страховика припинились.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів про витрати на відновлення пошкодженого автомобіля у наслідок ДТП у розмірі вищому, ніж було встановлено страховиком.

Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 82, 229, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Евроінс Україна», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.І.Федоренко