ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року

м.Суми

Справа №950/625/21

Номер провадження 22-ц/816/1193/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Філонової Ю. О.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 27 травня 2021 року в складі судді Бакланова Р.В., ухвалене в м. Лебедин, повний текст якого складено 01 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») про захист прав споживача, застосування наслідків недійсності правочину та зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що 02 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (у зв`язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № SUL0GK, згідно з яким (п. 8.1) позивач отримав кредитні грошові кошти у розмірі 30 305,28 дол. США на наступні цілі: у розмірі 27 100,48 дол. США на придбання нерухомості, з них 26 000,00 дол. США на придбання нерухомості, шляхом: видачі готівки через касу, а також у розмірі 780,00 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 183,43 дол. США - для сплати страхового платежу страхування майна за страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 3 204,80 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік (1,25 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту (26 000,00 дол. США х 3,00 % = 780,00 дол. США), винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п. 7.2 цього договору зі строком користування до 02 липня 2018 року включно.

Позивач вважає, що п. 8.1 кредитного договору в частині обов`язку сплати позичальником винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення моніторингу згідно з п. 7.2 цього договору є нікчемними в силу закону з моменту укладення договору і для визнання їх недійсними не вимагається рішення суду. Нікчемність частини правочину існує на підставі прямої вказівки закону.

Посилаючись на зазначені обставини, просив застосувати наслідки недійсності правочину, шляхом зарахування в рахунок погашення кредитної заборгованості, сплачених ОСОБА_1 платежів по винагороді за резервування ресурсів в загальному розмірі 6 039,84 доларів США та винагороді за надання фінансового інструменту у розмірі 780,00 доларів США та зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснити відповідний перерахунок платежів за кредитним договором, виходячи з відсутності в складі щомісячного платежу винагороди за резервування ресурсів.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 27 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.

Застосовані наслідки недійсності правочину, шляхом зарахування в рахунок погашення кредитної заборгованості, сплачених ОСОБА_1 платежів по винагороді за резервування ресурсів в загальному розмірі 6039,84 доларів США та винагороді за надання фінансового інструменту у розмірі 780,00 доларів США.

Зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснити відповідний перерахунок платежів за кредитним договором № SUL0GK, укладеним 02 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , виходячи з відсутності в складі щомісячного платежу винагороди за резервування ресурсів.

Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не було встановлено в чому саме полягає вина чи неправомірні дії банку.

Вказує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на законних підставах здійснив договірне списання в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується матеріалами справи.

Зазначає, що у відносинах, що склалися між сторонами, позивач (боржник) не є потерпілою стороною, оскільки порушення зобов`язання сталося саме з боку позивача (боржника за кредитним зобов`язанням).

У поясненнях на апеляційну скаргу, наданих представником ОСОБА_1 адвокатом Созоновим В.П., останній просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Созонова В.П., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (у зв`язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» , з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № SUL0GK, згідно з яким (п. 8.1) позивач отримав кредитні грошові кошти у розмірі 30 305,28 дол. США на наступні цілі: у розмірі 27 100,48 дол. США на придбання нерухомості, з них 26 000,00 дол. США на придбання нерухомості, шляхом: видачі готівки через касу, а також у розмірі 780,00 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 183,43 дол. США - для сплати страхового платежу страхування майна за страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 3 204,80 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік (1,25 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту (26 000,00 дол. США х 3,00 % = 780,00 дол. США), винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п. 7.2 цього договору зі строком користування до 02 липня 2018 року включно.

Як вбачається з Додатку № 1 до кредитного договору № SUL0GK від 02 липня 2008 року, при укладенні договору була визначена загальна вартість кредиту під заставу житла та умови кредитування, в тому числі разова винагорода за надання фінансового інструменту та щомісячна винагорода за резервування ресурсів.

В даному Додатку № 1 визначена також мета кредиту - купівля житла/споживчий кредит.

Як вбачається з Додатку № 2 до кредитного договору № SUL0GK від 02 липня 2008 року встановлено графік погашення кредиту із зазначенням розміру щомісячного платежу та його складових в тому числі розміру винагороди за резервування.

Пунктом 8.1 договору визначений обов`язок позичальника сплачувати банку винагороду за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів.

Згідно пунктів 4.1, 4.2 договору для виконання зобов`язань за цим договором банк резервує ресурси у розмірах, зазначених у графіку погашення кредиту (додаток № 2) до договору і надає позичальнику право на їх використання. За надане право позичальник сплачує банку винагороду за резервування ресурсів в розмірі, зазначеному у пункті 8.1. договору.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що при невиконанні позичальником умов, передбачених пунктом 2.2.11 договору, банк зобов`язаний здійснити додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку. При цьому позичальник сплачує банку винагороду, яка дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати. Сплата винагороди здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на день сплати.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, щообраний позивачем спосіб захисту не суперечить вимогам закону та буде найбільш ефективним способом захисту порушеного права позивача, оскільки внаслідок такого перерахунку кошти сплачені позивачем будуть враховані у період їх сплати, тобто у той час, коли вони фактично надійшли у володіння кредитора, та вплине на розмір заборгованості зі сплати тіла кредиту, відсотків та штрафних санкцій.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 02 лютого 2021 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 17153,63 дол. США, що за курсом НБУ 26,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20 березня 2017 року складає 461432,38 грн за кредитним договором № SUL0GK від 02 липня 2008 року, яка складається з наступного: 17153,63 дол. США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кошти в розмірі 6921,49 грн на відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до постанови Сумського апеляційного суду від 01 червня 2021 року зазначене рішення суду залишене без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 без задоволення.

Ухвалюючи рішення, як суд першої так і суд апеляційної інстанції дійшли до висновку, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором нарахований відповідно до умов договору, зокрема п.п. 2.1.3, 2.2.7, 7.2.

Позов у даній справі поданий ОСОБА_1 02 квітня 2021 року, тобто після набрання зазначеними рішеннями законної сили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 квітня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) вказано, що зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання. Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений. Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася. Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите. У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Аналізуючи вищевикладене та враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що звернення позивача до суду з окремим позовом про захист прав споживача, застосування наслідків недійсності правочину та зобов`язання вчинити дії не є належним способом захисту права, оскільки позивач ОСОБА_1 повинен був захищати свої права саме у справі про стягнення з нього заборгованості, заперечуючи проти позову та доводячи нікчемність частини кредитного договору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який є платником судового збору за апеляційну скаргу, підлягають компенсації судові витрати за апеляційний перегляд справи у розмірі 3405 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач, як споживач, звільнений від сплати судового збору в даній справі.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 27 травня 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача, застосування наслідків недійсності правочину та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Компенсувати АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», сплачений судовий збір за апеляційний перегляд в розмірі 3405 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Ю.О. Філонова