ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1387/21 Номер провадження 22-ц/814/1996/21Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 червня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20 листопада 2019 року ОСОБА_1 відповідач, отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг разом з Умовами та правилами і Тарифами складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позичальник свої договірні зобов`язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 01 лютого 2021 року на загальну суму 15 968,88 грн, а саме: 12244,22 грн заборгованість за кредитом; 3674,66 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 50,00 грн - штраф, що є підставою для примусового повернення кредитних коштів.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23 червня 2021 року позов АТ «А-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 листопада 2019 року у розмірі 12 244,22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1740,41 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивачем надано докази, якими підтверджується факт заборгованості за кредитним договором № б/н від 20 листопада 2019 року відповідачем перед АТ «А-Банк», разом з тим, у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача кредитної заборгованості: 3674,66 грн заборгованість за простроченими відсотками та штрафу у розмірі 50,00 грн, оскільки позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді заяви-анкети не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів.

Вимоги, які зазначені в апеляційній скарзі

З рішенням суду Полтавського районного суду Полтавської області від 23 червня 2021 року в частині незадоволених позовних вимог не погодився АТ «А-Банк» та оскаржив його в апеляційному порядку.

Прохав скасувати рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 червня 2021 року в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в повному обсязі.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку АТ «А-Банк», оскаржуване судове рішення є незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального права.

Позивачем вказано, що судом першої інстанції не було враховано, що паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Разом з тим, номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами було погоджено, адже саме він зазначений особисто відповідачем в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», яку вона підписала власноручно.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надала, хоча згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримала ухвалу про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 15968,88 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7 та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги АТ «А-Банк»» оскаржується рішення суду лише в частині незадоволених вимог щодо стягнення відсотків та штрафу, тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави переглядати рішення суду в частині задоволених позовних вимог.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що 20 листопада 2019 року між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позичальник отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки.

Укладений між сторонами договір складається з Анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, які викладені на банківському сайті АТ «А-Банк».

З розрахунку від 01 лютого 2021 року за ОСОБА_1 значиться заборгованість у розмірі 15968,88грн, що складається з наступного:

- 12244,22 грн - тіло кредиту;

- 3674,66 грн - заборгованість по відсотками;

- 50,00 грн - штрафи.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що сторони, крім анкети - заяви, 20 листопада 2019 року підписали також паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому також визначені, у тому числі: основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої вартості кредиту, порядок повернення кредиту, інформація щодо штрафів за несвоєчасне погашення кредити та/або відсотків (а. с. 8).

Згідно цього паспорту споживчого кредиту базова процентна ставка складає 3,7% в місяць (44,4 % річних), а штраф списується в день стягнення відсотків: - 50,00 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100,00 грн; - 100,00 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль; 500,00 грн + 5% від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого по уплаті обов`язкового щомісячного платежу за карткою із порушенням строку більше ніж на 30 днів (а. с. 8 ).

Отже, відповідач з викладеними у заяві та у паспорті споживчого кредиту умовами погодилась без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви нею проставлено свій особистий підпис, а у паспорті споживчого кредиту нею проставлено електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вказані докази свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України.

Суд першої інстанції наявним у справі доказам належної оцінки не надав та дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами не виникли домовленості щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту.

Одночасно ОСОБА_1 зазначені обставини жодним чином не спростувала. Будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитної картки, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідач до апеляційного суду не надала.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильність висновку суду першої інстанції щодо недоведеності факту погодження сплати відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, так як вказаний договір був укладений як електронний правочин, підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором.

Отже, в силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняла на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови банку.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем та у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20 щодо підтвердження досягнення умов шляхом підписання паспорта споживчого кредиту.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як вбачається з підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 погодилась з визначеними у ньому умовами кредитування, а саме: з умовами, викладеними в пункті 4, відповідно до яких базова процентна ставка за користування кредитними коштами визначена у розмірі 3,7 % в місяць (44,4 % річних); з умовами, викладеними в пункті 6 відповідно до яких процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту визначена у розмірі 7,4 % у місяць та з штрафом за несвоєчасне погашення кредиту: 50,00 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100,00 грн; - 100,00 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль; 500,00 грн + 5% від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого по уплаті обов`язкового щомісячного платежу за карткою із порушенням строку більше ніж на 30 днів.

Отже, позивачем доведено та відповідачем не спростовано наявність підстав для стягнення з останнього на користь АТ «А-Банк» заборгованість за відсотками та штрафу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3,4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги АТ «А-Банк».

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 червня 2021 рокуслід скасувати у частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам та штрафу і ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк»заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3674,66 грн та штраф - 50,00 грн.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга АТ «А-Банк»підлягає задоволенню, то оскаржуване судове рішення слід змінити в частині розміру стягнутого судом першої інстанції судового збору, стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк»витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн замість стягнутих 1740,41 грн.

Крім того, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати понесені за подачу апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції в розмірі 3405,00 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 червня 2021 року в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом та штрафу скасувати.

Позов акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення відсотків за користування кредитом та штрафу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 3674,66 грн та штраф у розмірі 50,00 грн.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 червня 2021 рокув частині стягнення із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк»судових витрат по сплаті судового збору змінити, стягнувши із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» 2270,00 грнсудового збору замість 1740,41 грн.

В іншій частині рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 червня 2021 року - залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк»судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 3405,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2021 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко