Справа № 132/1038/21
Номер рядка звіту 15
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

27 квітня 2021 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Павлівського старостинського округу Калинівської об`єднаної територіальної громади (22436, Вінницька область, Хмільницький (бувший Калинівський) район, село Павлівка, Миру, будинок №84) про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

06.04.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Павлівського старостинського округу Калинівської об`єднаної територіальної громади про визнання права на земельну частку (пай), яка згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2021р. була передана на розгляд судді Сєліну Є.В.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 08.04.2021р. вказану заяву залишено без руху через недодержання заявником позивачем, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, ч.ч.2, 4 ст13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як регламентовано в п.п. 6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасник справи зобов`язаний виконувати процесуальні ді та інші процесуальні обов`язки, у встановлені законом або судом строки.

Виконання судового рішення, а саме ухвали судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 08.04.2021р. про залишення заяви без руху, яка набула законної сили, це обов`язок позивача.

Як наголошував суд у постановленій ухвалі, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Ухвала судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 08.04.2021р., що набрала законної сили, і є обов`язковою для виконання, позивачем ОСОБА_1 не виконана, а отже і не виконаний процесуальний обов`язок щодо усунення недоліків позовної заяви, що є наслідком відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України визнання такої позовної заяви неподаною та повернення заявникові.

Однак, згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 ст. 4 ЦПК України, регламентовано, що відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Враховуючи зазначені норми процесуального закону, виходячи із загальних засад цивільного судочинства, принципу верховенства права та гарантованого Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на звернення до суду за захистом, суд вважає за можливе відкрити провадження за поданою позовною заявою.

За ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Такий обов`язок, відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, лежить виключно на стороні, яка повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а також надати відповідні докази.

Доказами, згідно ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються.

Суд, відповідно до п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їх процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

У разі ухилення учасника справи від подання належних та допустимих доказів, які мають значення для справи, якщо без цього її розглянути неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ці докази мають значення, може визнати факт, для з`ясування якого витребовуються докази, або відмовити у його визнанні.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 187, 258-261, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити провадження за вказаним позовом.

Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Призначити підготовче судове засідання на 24 травня 2021 року на 10год.00хв.

На виконання вимог ст. 178 ЦПК України, направити відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї документами та надати строк до 24 травня 2021 року для подання відзиву проти неї із посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зобов`язати позивача надати суду до зазначеної вище дати, належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Роз`яснити позивачу, що у разі ухилення його від подання належних та допустимих доказів, які мають значення для справи, якщо без цього її розглянути неможливо, суд може визнати факт, для з`ясування якого витребовуються докази, або відмовити у його визнанні.

Попередити позивача, що він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних обов`язків та дій.

Копію цієї ухвали невідкладно направити особам, які беруть участь у справі.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http//court.gov.ua/fair/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя