Справа № 211/8058/21
Провадження № 6/211/157/21
У Х В А Л А
іменем України
14 грудня 2021 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
у відсутність державного виконавця,
розглянувши в м. Кривому Розі подання державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Любкіної Юлії Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
державний виконавець звернулася до суду з вищезазначеним поданням, вказавши, що на виконанні в ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 67779948 з виконання виконавчого листа № 212/5524/18 виданого 18.11.2019 Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн.; та боргу в сумі 33 474,00 грн.; з виконання виконавчого листа № 212/2682/13-ц від 27.05.2013, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 62 396,26 грн. на користь АТ «Ощадбанк». Боржник добровільно судові рішення не виконує, будь-яких дій спрямованих на їх виконання не здійснено, борги нею не сплачено. Транспортні засоби за нею не зареєстровані, належна їй квартира являється спільною сумісною власністю та іпотечним майном. На виклики до державного виконавця не з`являється. Стягувач стверджує, що боржник постійно проживає в Польщі та повертатися не збирається. За інформацією ДПС України, ОСОБА_1 01.12.2021 в 02:06 перетнула кордон з напрямом перетину «В`їзд», тобто державному виконавцю стало відомо, що боржник не мешкає на території України, оскільки неодноразово надсилались запити щодо перетину кордону, але кожного разу у відповідях не було жодної інформації. Враховуючи, що рішення до теперішнього часу не виконані, боржник ухиляється від їх виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного їй майна і доходів, державний виконавець просить для виконання вимоги тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобов`язань, покладених на неї.
В судове засідання державний виконавець не з`явилася.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що на виконанні в Довгинцівському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувають виконавчі провадження № 65059617 та № 65060712 з виконання виконавчого листа № 212/5524/18 виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 18.11.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 33 474,00 грн. та моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн.; та виконавче провадження № 66760862 з виконання виконавчого листа № 212/2682/13-ц виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 27.05.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Державний ощадний банк України" боргу в сумі 62 396,26 грн.
Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи, не передбачені в Конвенції та в Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, виключно зі своєю власною волею. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав та свобод інших осіб.
Відповідно до статті 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена в здійсненні права на пересування лише у випадках, установлених законом.
Це право віднесено в ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.
Відповідно до частини 3 статті 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Остання не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути їх позбавлена.
Відповідно до положень частин 1, 3 статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення; суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.
Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.
Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.
Тобто на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань відповідно до статей 12, 81 ЦПК України покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.
Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Отже, сама по собі наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, не є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо отримання боржником ОСОБА_1 постанов про відкриття виконавчого провадження та викликів, спрямованих на виконання судових рішень.
Про ухилення боржника від виконання покладених на неї рішеннями обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Звертаючись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав доказів того, що боржник знає про зобов`язання, але ухиляється від їх виконання, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання зобов`язання за виконавчим провадженням, маючи фінансову можливість виконати боргові зобов`язання, свідомо не робить цього без поважних причин, тому суд доходить до висновку про відсутність підстав для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду відсутні.
При цьому суд зазначає, що право на вільне пересування гарантоване Конституцією України, а свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, де частина друга передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно частини третьої зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд
в задоволенні подання державного виконавця відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 14 грудня 2021 року.

Суддя Н.Г.Середня