Справа 206/2902/21
Провадження 2/206/1057/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 грудня 2021 року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовною заявою Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2021 року до суду поштою надійшла позовна заява, з якою звернувся представник позивача адвокат Капля Аліна Степанівна в інтересах Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до відповідача ОСОБА_2 , в якій просить суд-

стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 16324,56 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судовий збір у розмірі 2270,00грн. та судові витрати у сумі 3000, 00 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

І. Стислий виклад позиції позивача.

31.07.2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) АО/1771118, забезпечений транспорт «ВАЗ», д.р.н. Д2188ДП.

17.12.2019 року по вул. 20-річчя Перемоги, 49А в м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 . Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_2 з вини відповідача.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2020 року у справі № 206/7083/19, у скоєнні ДТП та у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 130 КУпАП, визнано ОСОБА_2 .

ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ № АО/1771118, на підставі страхового акту №19.18 від 13.02.2020 року, заяви на виплату страхового відшкодування та зібраних документів було сплачено страхове відшкодування власнику «Chevrolet» в розмірі 16324,56 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 6305 від 29.04.2020 року.

На переконання позивача, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_2 на суму 16324,56 грн.

14.05.2021 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» було укладено договір № 1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» до ОСОБА_2 перейшло до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Представник ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору із претензією про відшкодування збитків. Відповідач відмовився виконувати вимоги претензії, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

08.07.2021 представником позивача подано дану позовну заяву. Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного рішення не заперечує та клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.1-3).

26.07.2021 у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.40).

Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. Відповідач повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки. Також суд повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.43-44), у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2020 року, справа № 206/7083/19, ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені правопорушень, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави у сумі 10200,00 грн, стягнуто судовий збір у розмірі 320,40 грн. (набрала законної сили станом на 28.01.2020 року). Вказаною постановою встановлено, що 17.12.2019 року о 18-10 год., водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 321063 номерний знак НОМЕР_1 в м. Дніпрі по вул. 20-річчя Перемоги,49а, не вибрав безпечної швидкості (дистанції) та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Captiva номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду для пропуску пішоходів на пішохідному переході. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п.13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Також, він же 17.12.2019 року о 19-30 год. в м. Дніпрі по вул. 20-річчя Перемоги,49а, керував транспортним засобом ВАЗ 321063 номерний знак НОМЕР_1 із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП (а.с.11).

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1771118 від 31.07.2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», забезпечений транспорт засіб - «ВАЗ», д.р.н. НОМЕР_1

(а.с.7).

18.12.2019 року водієм транспортного засобу ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та водієм транспортного засобу «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 було складено та направлено окремі повідомлення про ДТП на адресу ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», які отримані представником 18.12.2019 року (а.с.8-9).

Власником транспортного засобу «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 було подано заяву від 17.01.2020 року на адресу ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 19.12.2019 року о 18 год. 00 хв., винуватцем якої визнано ОСОБА_2 (а.с.17).

Відповідно до платіжного доручення №6305 від 29.04.2020, було сплачено ОСОБА_4 страхове відшкодування згідно до страхового акту №19.295 від 13.02.20220 року (визначення розміру шкоди підтверджується матеріалами справи, а саме копіями протоколу огляду колісного транспортного засобу №16322 від 20.12.2019 року, розрахунку страхового відшкодування, калькуляцією ремонту після ДТП) у розмірі 16324,56 грн. (а.с.10, 12-16, 19).

Представником ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» на адресу відповідача ОСОБА_2 було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 16324,56 грн. (вих. №10295/АК від 10.11.2020 року) (а.с.20).

14.05.2021 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» було укладено договір № 1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за договорами страхування, зазначеними у Додатку №1 до договору. Відповідно до вищезазначеного договору, право грошової вимоги до ОСОБА_2 у розмірі 16324,56 грн. перейшло до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с.21-26).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу несплати відшкодування ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 16324,56 грн. майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо підтвердження понесених судових витрат позивачем на професійну правничу допомогу суду були надані документи: договір №1 про надання правової допомоги від 14 травня 2021 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та адвокатом Каплею Аліною Степанівною, рахунок на оплату №3 від 30 червня 2021 року на суму 3000, 00 грн за підготовку і подання позовної заяви до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, акт-приймання передачі наданих послуг №3 за договором про надання правової допомоги №1 від 14.05.2021 року та копію платіжного доручення №30 від 30.06.2021 року на суму 3000, 00 грн (а.с.29-35).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 38 ЗУ «Про страхування» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України ,особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 4 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікапських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). У зв`язку з тим, що відповідач відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції то ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» мало право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_2 на суму 16324, 56 грн.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 55 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідно до договору про відступлення права вимоги № 1/АК від 14.05.2021 року відбулося процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора у зобов`язанні, а саме зміни первісного кредитора - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» на нового кредитора - правонаступника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Окрім цього представником позива, адвокатом Каплею А.С. заявлено вимогу про стягнення з відповідача на корисить позивача судові витрати на професійну правничу допомогу .

Стаття 59 Конституції гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.

Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

На підставі наведеного вище, суд, вважаючи доведеним факт сплати позивачем страхового відшкодування у зазначеному в позові розмірі та наявність у позивача права на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а саме: з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає стягненню завдана майнова шкода в розмірі 16324,56 грн., заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Щодо питання стягнення витрат на правову допомогу, враховуючи умови договору про надання правової допомоги, складність справи, час, витрачений адвокатом на надання послуг, суд вважає за доцільне позов в цій частині задовольнити.

Керуючись ст. ст. 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , IBAN НОМЕР_5 у «ПриватБанк», МФО 380269) 16324 (шістнадцять тисяч триста двадцять чотири) гривні 56 копійок шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суму 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок на відшкодування витрат на правову допомогу та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок, загалом 21594 (двадцять одну тисячу п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 56 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2021 року.

Суддя А.О. Сухоруков