Справа № 296/8848/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Шовтюк І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

1.1. 26.10.2020 ОСОБА_3 (далі позивач) звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), в якому просила: стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 30 775,58 грн та моральну шкоду у розмірі 250 000 грн.

1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 22.10.2017 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Nissan Interstar, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача, який здійснив наїзд на сина позивача - ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину з права на ліво відносно руху автомобіля. ІНФОРМАЦІЯ_1 у травматологічному відділі лікарні ОСОБА_5 помер.

23.10.2017 за даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №005616 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та 31.12.2018 дане кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діях відповідача складу кримінального правопорушення.

1.3. Посилаючись на те, що діями відповідача завдана матеріальна шкода у розмірі 28127,34 грн, що включає витрати на поховання, купівлю і встановлення пам"ятника та проведення поминок, та моральна шкода, спричинена фізичними та моральними стражданнями, пов"язаними з втратою сина позивача, яку остання оцінила у розмірі 250 тис. грн, позивач звернулась до суду із даним позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. 16.11.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі №296/8848/20, яку вирішено розглядати у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання у справі.

2.2. 18.12.2020 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на те, що порушення пішоходом ОСОБА_5 вимог ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з створенням аварійної ситуації на дорозі, виникненням дорожньо- транспортної пригоди та настанням невідворотних наслідків, останній відмовився від пропозиції надання йому медичної допомоги, вказував, що тілесні ушкодження, спричинені ОСОБА_5 в результаті самостійних протиправних дій відносно самого себе, зазначав про відсутність як вини так і факту протиправності будь-яких дій відповідача та складу злочину, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а також те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент події була застрахована, просив відмовити у задоволенні позову відмовити (а.с. 58-62).

2.3. 06.04.2021 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій посилаючись на відсутність обов"язку у позивача звертатись до страхової компанії з метою виплати відшкодування майнової та моральної шкоди, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, вказував, що померлий ОСОБА_5 не бажав та не допускав настання шкідливих наслідків відносно себе, а шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від наявності вини фізичної особи, якщо вона спричинила смерть людини, просив позовні вимоги задовольнити повністю (а.с. 74-77).

2.4. 26.10.2021 представник позивача у судовому засіданні поданий позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові та просив його задовольнити повністю.

2.5. 26.10.2021 представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

3.1. 22.10.2017 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Nissan Interstar", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухаючись по вул. Київській, зі сторони вул. Вокзальної в напрямку вул. І. Мазепи здійснив наїзд на ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину з права на ліво відносно руху автомобіля.

3.2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Житомирським міськвідділом держреєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, серії НОМЕР_2 від 22.11.2017 (а.с. 5).

3.3. 23.10.2017 за вказаним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №005616, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (а.с. 12).

3.4. 13.11.2017 ОСОБА_3 звернулась до начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області із заявою про залучення її як потерпілої до кримінального провадження за №005616 (а.с. 6).

3.5. 31.12.2018 постановою слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Наконечного Р.А. кримінальне провадження №005616 від 23.10.2017 закрито у зв`язку із відсутністю в діях учасників дорожньо-транспортної події ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 10-11).

3.6. Відповідно до копії замовлення-меню від 26.11.2017 замовник ОСОБА_3 в ТОВ Кафе-7 зроблено замовлення на 15 осіб, на суму 1877,34 грн, сплачено 1 752,18 грн (а.с. 15).

3.7. Згідно копії накладної від 22.04.2019, ОСОБА_3 у ФОП ОСОБА_6 відпущено "деталі пам`ятника", художнє оформлення та доставку, установкою на суму 23 000 грн (а.с. 16).

3.8. За змістом копій квитанцій за грудень 2017 року слідує прибання різних лікарських засобів ліків на різні суми коштів від 4,11 грн до 995 грн (а.с. 17-19).

ІV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

4.1. Відповідно до положень частин першої та другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

4.2. За змістом частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

4.3. Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга).

4.4. Згідно до частини п`ятої статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

4.5. Зі змісту пункту першого частини першої статті 263 Цивільного кодексу України під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

4.6. Частиною другою статті 1193 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

4.7. Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

4.8. Відповідно до вимог частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

4.9. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина друга статті 1186 ЦК України).

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

5.1. Між сторонами у справі виникли правовідносини щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої смертю потерпілого внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

5.2. З матеріалів справи вбачається, що 22.10.2017 по вул. Київській, зі сторони вул. Вокзальної сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Nissan Interstar", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину з права на ліво відносно руху автомобіля.

5.3. ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 помер, перебуваючи у травматологічному відділенні КУ ЦМЛ №1 м.Житомира. При цьому, судово-медичним експертом встановлено, що ОСОБА_5 відмовився від надання йому необхідної медичної допомоги, що унеможливило проведення уточнення діагнозу, об"єму крововтрати та подальшого надання необхідної допомоги для збереження життя останнього (а.с.10 звор.).

5.4. Порядок та умови відшкодування шкоди встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

5.5. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

5.6. Разом з цим, така відповідальність має свої межі, за якими остання виключається. До них належить непереборна сила та умисел потерпілого, під яким слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду, а також розуміти значення своїх дій та керувати ними.

5.7. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

5.8. Обов`язок доведення, зокрема, умислу потерпілого покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

5.9. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц.

5.10. З наявної в матеріалах справи постанови слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Наконечного Р.А. від 31.12.2018 у кримінальному провадженні №005616 від 23.10.2017 вбачається, що за результатом комплексної судово-фототехнічної експертизи та експертизи обставин та механізму ДТП (висновок експерта №3/1180 від 29.12.2017) встановлено, що водій автомобіля "Nissan Interstar", д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом застосування термінового гальмування, з моменту виникнення небезпеки для його руху (а.с.10).

5.11. Також зі змісту вказаної постанови слідує, що за результатом експертизи механізму та обставин ДТП (висновок експерта №3/531 від 26.07.2018) у кримінальному провадженні №005616 встановлено, що з технічної точки зору, в умовах даної пригоди - водій автомобіля "Nissan Interstar", д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом своєчасного застосування гальмування для зупинки автомобіля з метою уникнення наїзду (а.с.11).

5.12. Однак, враховуючи, що смерть ОСОБА_5 настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яким керував відповідач ОСОБА_4 , то з урахуванням положень ст. 1187 ЦК України, останній несе обов"язок відшкодування завданої шкоди, навіть за відсутності його вини.

5.13. При цьому, відповідачем та його представником не доведено, що смерть ОСОБА_5 від дії транспортного засобу, яким керував ОСОБА_4 , настала внаслідок непереборної сили або усвідомленого бажання потерпілого настання шкідливого результату (наприклад, суїциду), а тому з урахуванням положень частини п"ятої статті 1187 ЦК України відповідач не може вважатися таким, що звільняється від відповідальності за завдану шкоду.

5.14. У позові позивач просила відшкодувати їй витрати, спричинені смертю сина ОСОБА_5 , а саме витрати на поховання, купівлю та встановлення пам"ятника та проведенням поминок у розмірі 28127,34 грн. та витратами позивачки на лікування у розмірі 2648,24 грн.

5.15. Суд не приймає до уваги надану позивачкою копію заказ-меню в ТОВ Кафе-7 від 26.11.2017, оскільки меню саме по собі не свідчить про понесення позивачкою витрат на поминки, а належних та допустимих доказів (чеків, квитанцій про оплату тощо), позивачкою не надано.

5.16. Також суд не приймає до уваги надані позивачкою квитанції за грудень 2017 року на купівлю ліків як доказ понесення шкоди, оскільки доказів того, що лікарські засоби, зазначені у квитанціях придбавалися за призначенням лікуючого позивачку лікаря, а також того, що існує причинно-наслідковий зв"язок між понесеними витратами на купівлю лікарських засобів та смертю ОСОБА_5 від джерела підвищеної небезпеки, з матеріалів справи не вбачається.

5.16. Щодо розміру відшкодування на яке має право позивач внаслідок смерті ОСОБА_5 від дії транспортного засобу, яким керував відповідач, суд зазначає наступне.

5.17. Суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника про відсутність у нього обов"язку з відшкодування шкоди посилаючись на те, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована, оскільки жодних доказів на підтвердження страхування цивільно-правової відповідальнсоті відповідачем до суду не надано.

5.18. Водночас, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується (ч. 2 ст. 1193 ЦК).

5.19. Питання чи є допущена потерпілим необережність грубою у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

5.20. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 20 травня 2021 року у справі № 501/2015/16-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 166/1292/20-ц.

5.21. Так, судом враховується, що в причинному зв"язку з виникненням аварійної обстановки та подальшого розвитку ДТП є раптовий вихід пішохода ОСОБА_5 на смугу руху автомобіля "Nissan Interstar", д.н.з. НОМЕР_1 , на червоний (заборонений для нього) сигнал світлофора, тобто невідповідність дій ОСОБА_5 вимогам Розділу 4 ПДР України, що встановлено за результатом комплексної судово-фототехнічної експертизи та експертизи обставин та механізму ДТП (висновок експерта №3/1180 від 29.12.2017) у кримінальному провадженні №005616 від 23.10.2017, що вбачається зі змісту постанови слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Наконечного Р.А. від 31.12.2018.

5.22. Крім того, зі змісту вказаної постанови слідує, що за результатом експертизи механізму та обставин ДТП (висновок експерта №3/531 від 26.07.2018) у кримінальному провадженні №005616 встановлено, що з технічної точки зору, в причинному зв"язку з виникненням даної ДТП є рух пішохода ОСОБА_5 , в напрямку смуги руху автомобіля "Nissan Interstar", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , в момент знаходження останнього від місця наїзду на відстані недостатньої для зупинки автомобіля, з метою запобігання наїзду (а.с.11).

5.23. Отже, враховуючи наведені обставини та норми матеріального права, що регулють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач, як особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок дії якого настала смерть ОСОБА_5 , повинен нести відповідальність за моральну шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності його вини.

5.24. Однак, враховуючи, що смерть ОСОБА_5 настала внаслідок допущення потерпілим грубої необережності (раптовий вихід пішохода ОСОБА_5 на смугу руху автомобіля "Nissan Interstar", д.н.з. НОМЕР_1 , на червоний (заборонений для нього) сигнал світлофора, чим порушив вимоги Розділу 4 ПДР України), що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв"язку з виникненням даної ДТП, також приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 після ДТП відмовився від надання йому необхідної медичної допомоги, що унеможливило надання необхідної медичної допомоги для збереження життя останнього, внаслідок чого останній помер, а також те, що хоча відповідач не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 , однак, керуючи транспортним засобом, порушив ПДР України так-як рухався зі швидкістю 64,5 + км/год, суд з урахуванням положень частини 2 статті 1193 ЦК України вважає наявними правові підстави для зменшення розміру відшкодування позивачці моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнала остання у зв`язку зі смертю її сина ОСОБА_5 від дії джерела підвищеної небезпеки під керуванням відповідача, до розміру 25 000 гривень.

5.25. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування витрат на встановлення пам"ятника померлому у розмірі 23 000 гривень та відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000 гривень.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову на підставі пунктів 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" (за подання позову про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи), суд вважає, що у зв"язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому підпінктом 1 пункту 1 частини 2 статті Закону України "Про судовий збір", а саме 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, тобто у розмірі 840 грнивень.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов ОСОБА_3 , задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальних витрат у розмірі 23 000 (двадцять три тисячі) гривень та моральної шкоди у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

3. У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_4 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_3 ,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_2 ,

РНОКПП невідомий,

паспорт громадянина України

серії НОМЕР_4

Суддя Костянтин ШАЛОТА