Ухвала

08 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 643/13468/20

провадження № 61-19294ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.

розглянувшикасаційну скаргу адвоката Кузьміної Тетяни Григорівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 01 липня 2021 року та постанову Харківськогоапеляційного суду від 20 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Палєвої Олени Миколаївни, про зміну договору між батьками про участь у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Палєвої О. М., про зміну договору між батьками про участь у вихованні дитини.

Просив суд змінити договір між батьками від 10 червня 2015 року про участь у вихованні дитини, укладений між сторонами, шляхом виключення з нього пункту 20 щодо обов`язку батька щорічно вносити грошові кошти на депозит дитини в розмірі 105 000,00 грн; змінити розмір аліментів, зазначених у пункті 14 цього договору, зменшивши їх з 12 000,00 грн на 6 000,00 грн щомісяця.

Рішенням від 01 липня 2021 року Московський районний суд міста Харкова позов задовольнив частково.

Змінив договір між батьками про участь у вихованні дитини від 10 червня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О. М. 10 червня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 1147, виклавши пункт 14 та пункт 20 вказаного договору в наступній редакції:

«14. Відповідно до цього договору Батько зобов`язується щомісячно до 5 числа поточного місяця сплачувати особисто або перераховувати на рахунок Матері, або шляхом переказу аліментів на дитину у добровільному порядку у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень».

«20. Відповідно до цього договору Батько зобов`язується відкрити на ім`я дитини рахунок у будь-якій банківській установі до кінця 2015 року, про що повідомити Матері, та щорічно класти на рахунок дитини гроші у розмірі не менше 60 000 (шістдесят тисяч) гривень до досягнення дитиною повноліття».

У решті позову відмовив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати за сплату судового збору в розмірі 420,40грн.

Постановою від 20 жовтня 2021 року Харківський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішенняМосковського районного суду міста Харкова від 01 липня 2021 року - без змін.

У листопаді 2021 року адвокат Кузьміна Т. Г., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Московського районного суду міста Харкова від 01 липня 2021 року та постанову Харківськогоапеляційного суду від 20 жовтня 2021 року.

Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Однак, таке право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним, скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.

Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Всі мотивування особи, яка подає касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій і не потребують додаткового перегляду.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначений баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Малозначна справа як справа незначної складності є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет та ціну позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також складність справи тазначення справи для сторін і суспільства.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржені, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою адвоката Кузьміної Тетяни Григорівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 01 липня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Палаєва Олени Миколаївни, про зміну договору між батьками про участь у вихованні дитини.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська