Справа № 446/2255/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Костюк У. І.

з участю секретаря Коваль В.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1

з участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка -Бузька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемного правочину ,-

ВСТАНОВИВ:

25.11.2020 року позивач ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності правочину, застосування наслідків його недійсності.Позовні вимоги мотивує тим, що 05.09.2019 року між нею та відповідачем було укладено Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлового приміщення) № 1.9 на другому поверсі загальною проектною площею 37,45 кв.м.,збудованого товарного комплексу з автостанцією в АДРЕСА_1 на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер ділянки: :01:009:0098, за умовами якого передбачалось, що продаж нежитлового приміщення №1.9 на 2 другому поверсі загальною площею 37,45 кв.м. буде вчинено за суму 291,375 грн, що еквівалентно за курсом НБУ на момент підписання цього попереднього договору становила 10500 Євро. Вказаний договір посвідчений нотаріально не був. Згідно п.2.1. Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлового приміщення-апартаментів) від 05.09.2019 та Розпискою від 05.09.2019, грошові кошти в готівковій формі надавались Відповідачу в якості оплати. Свої зобов`язання за цим Попереднім договором купівлі-продажу позивач вчасно та у виконав повному обсязі, що підтверджується відповідною розпискою. Однак відповідач в порушення вимог закону та попереднього договору, взятих на себе зобов`язань не виконав, від укладення основного договору купівлі-продажу нерухомого майна ухилявся та кошти в сумі 10500 Євро не повернув. Крім цього відповідно до п. 7 Попереднього договору передбачена відповідальність Продавця яка настає у разі невиконання зобов`язань за цим договором, а саме на протязі десяти днів з дня виконання зобов`язань Продавець за цим договором зобов`язаний повернути суму зазначену у договорі та штраф в сумі 50 % від суми вказаної у договорі,відтак відповідач повинен повернути позивачу 10500 Євро та штрафні санкції в сумі 5250 євро.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 635, 657 ЦК України, ОСОБА_3 просила суд встановити нікчемність попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлового приміщення), укладеного між сторонами 05.09.2019 року. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь 15750Євро, з яких 10500 євро основного боргу та штраф у розмірі 5250 Євро, а також витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору.

Ухвалою від 08.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 18.03.2021 закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданніпредставник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в ході розгляду справи частково визнав заявлений позов, зокрема не заперечив позовну вимогу щодо повернення 10500 Євро коштів сплачених на підставі Попереднього договору, однак заперечив щодо стягнення штрафу, зіславшись на безпідставність заявленої вимоги та просив суд відмовити у її задоволені.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.09.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлового приміщення) №1.9 на другому поверсі загальною проектною площею 37,45 кв.м., збудованого товарного комплексу з автостанцією в АДРЕСА_1 на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер ділянки: :01:009:0098.

Відповідно до п.1 цього договору, сторони зобов`язуються в порядку і на умовах, встановлених Цим договором, в майбутньому, але не пізніше 28 лютого 2020,укласти та підписати Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення.(а.с.8)

Відповідно до п.2.2 Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлового приміщення-апартаментів) від 05.09.2019 року,передбачалось, що продаж нежитлового приміщення №1.9 на другому поверсі загальною проектною площею 37,45 кв. м. буде вчинено за суму 291375,00 грн., що еквівалентно за курсом НБУ на момент підписання цього Попереднього договору 10500 Євро.(а.с.8)

Згідно підпункту 2.1. Попереднього Договору купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлового приміщення -апартаментів) від 05.09.2019 року та Розпискою від 05.09.2019 року, грошові кошти в готівковій формі надавались відповідачу в якості оплати «згідно попередніх договорів купівлі-продажу нерухомого майна,зокрема №1.9. на другому поверсі загальною проектною площею 37,45 кв.м.(а.с.8).

Відповідно до розписки від 05.09.2019 відповідачем фактично отримано грошові кошти в готівковій формі, що еквівалентно 10.500 Євро. (а.с.11)

Відповідно до п. 7 договору, у разі відмови Продавця укласти основний договір в обумовлений строк або невиконання зобов`язань за цим договором,він зобов`язаний на протязі десяти днів з дня відмови укласти договір або з дня невиконання своїх зобов`язань за цим договором повернути покупцю суму зазначену в п.6 цього договору і сплатити покупцю штраф в сумі 50 % ,вказаної в п.6. (а.с.8)

Факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_3 суми у розмірі 10 500(десять тисяч п`ятсот) Євро сторонами не спростований та не заперечується, що в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доведенню.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо).

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що визнання нікчемного правочину недійсним «не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Належним способом захисту у подібному випадку є саме визнання відповідного права (пункт і частини другої статті 16 ЦК України) або застосування наслідків недійсності правочину.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилалась на те, що оскільки сторонами договору не дотримано обов`язкової нотаріальної форми його посвідчення оспорюваний правочин є нікчемним і все одержане на його підставі підлягає поверненню.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Судом встановлено, що оспорюваний правочин є нікчемним позаяк сторони у справі не додержалися вимоги закону про обов`язкове нотаріальне посвідчення спірного у цій справі договору, що свідчить про його нікчемність. В судовому порядку нікчемний договір недійсним не визнається, нікчемний договір не породжує для його сторін прав і наслідків по виконанню такого договору.

У зв`язку з цим вимоги позову про стягнення на користь позивача з відповідача грошових коштів, переданих на виконання нікчемного правочину, є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку про те, що оскільки укладений 05.09. 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 попередній договір не був нотаріально посвідчений, тому він є нікчемним і тому вважає, що в даному випадку необхідно застосувати наслідки нікчемності правочину, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача кошти, отримані на підставі нікчемного договору.

Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 5250 Євро, оскільки визнає, що правові підстави для задоволення позову відсутні внаслідок, встановленої судом нікчемності попереднього договору, який не породжує правових наслідків.

Разом з тим надавши оцінку доводам сторони позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 10500 Євро , суд виходить із наступного.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18.

Так, судом вже попередньо встановлено, між сторонами існували договірні правовідносини, які відповідачем не виконані, кошти, отримані в якості завдатку, не повернуті позивачу, тому суд приходить до переконання, що в даному випадку суд має право на стягнення відповідача на користь позивача заборгованості у валюті, визначеній договором, тобто 10500 (десять тисяч пятсот) Євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судових збір у розмірі 3511,90 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемного правочину - задовольнити частково.

Застосувати наслідки нікчемності Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлового приміщення) №1.9 від 05.09.2019, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму коштів,отриманих ОСОБА_2 на підставі нікчемного договору в сумі 10500 (десять тисяч п`ятсот) євро у задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3511,90 (три тисячі п`ятсот одинадцять гривень дев`яносто копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 від 27.03.1998,РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 26.04.2021

Суддя Костюк У.І.