Справа № 308/2108/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 квітня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді Данко В.Й.

при секретарі Павлюх Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали цивільної справи за позовною заявою адвоката Колотухи Івана Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах яких діє адвокат Колотуха І.О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що з матеріалів кримінальної справи №6106801, відкритої по факту подвійного вбивства батьків позивачів 01.09.2001 року, стало відомо, що ОСОБА_3 уклав договір позики грошей з батьком позивачів та станом на серпень 2001 року боргував 3000 доларів США.

Зазначає, що суму боргу ОСОБА_3 визнав та підтвердив це своїми показами по кримінальній справі, які зафіксовані в письмових поясненнях в протоколі допиту свідка від 27.09.2001 року та підписані власноруч ним, однак ніяких коштів ні опікуну ні дітям повернуто не було.

Вказує, що на момент смерті батьків, позивачі були малолітні, та після прийняття спадщини має право на звернення з даним позовом.

28.02.2017 року в рамках кримінальної справи визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 потерпілими та їх захисник отримав доступ до матеріалів справи. Саме з матеріалів кримінальної справи позивачам стало відомо про покази ОСОБА_3 та наявність його позикового зобов`язання перед батьком.

Оскільки відповідач не погашає наявну в нього заборгованість, просять суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму коштів в розмірі 72 000 грн.

Окрім того, представник позивачів ОСОБА_4 надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи та просив розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З матеріалів справи, зокрема з матеріалів кримінальної справи №6106801, які витребовувались Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області згідно ухвали від 28.05.2020 року, з копії допиту свідка ОСОБА_3 та у вказаному протоколі допиту свідка зафіксовано, що ОСОБА_3 визнав той факт, що він брав гроші для придбання автомобіля 5000 тисяч доларів США, потім 2000 доларів США повернув. Проте, згодом потрапив у аварію та попросив ОСОБА_1 відстрочити термін повернення грошей на декілька місяців без плати відсотків, на що останній погодився. Вказав, що боргує ОСОБА_1 3000 доларів США, борг визнає і має намір повернути дітям ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ст. 374 ЦК УРСР за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Договір позики на суму понад п`ятдесят карбованців повинен бути укладений у письмовій формі (ст.375 ЦК УРСР).

Згідно з ч.1 ст. 45 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Статтею 46 ЦК УРСР передбачено, що недодержання простої письмової форми, що вимагається законом (стаття 44 цього Кодексу), позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків, а у випадках, прямо зазначених у законі, тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Із даних норм слідує, що саме по собі недодержання письмової форми при укладенні договору позики не тягне за собою недійсність такої угоди. Сама по собі відсутність розписки не може бути безумовною підставою для відмови в задоволенні позову. Сторони можуть підтверджувати факт існування боргових зобов`язань будь-якими іншими доказам, крім показань свідків.

В протоколі допиту зафіксовано факт визнання ОСОБА_3 існування боргу перед ОСОБА_1 в розмірі 3000 тисяч доларів США та його зобов`язання повернути такий борг дітям померлого, тобто весь склад боргового зобов`язання. Кожна сторінка даного протоколу допиту підписана ОСОБА_3 , а тому такий слід вважати письмовим доказом.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що станом 01.09.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 існували правовідносини, що випливають з договору позики, тобто фактично між сторонами було укладено договір позики.

Як вбачається з наданих суду доказів, а саме з постанови Закарпатського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року у справі № 308/2160/17, винесеної за наслідками розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 серпня 2017 року, головуючий суддя Данко В.Й., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, судом апеляційної інстанції було апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 серпня 2017 року скасоване. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер суду невідомий), мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), мешканця АДРЕСА_2 , Ѕ частину заборгованості за договором позики в сумі 676 026 грн., яка складається із заборгованості за боргом в розмірі 459 000грн. та 3% річних в розмірі 217 026 грн. В решті заявлених вимог відмовлено.

При цьому, судом апеляційної інстанції було встановлено наступне.

Син загиблих ОСОБА_1 28.02.2017 року в рамках даної кримінальної справи визнаний потерпілим. З витребуваної судом апеляційної інстанції копії спадкової справи №870/2004 року, заведеної за померлим ОСОБА_1 , вбачалося, що спадкоємцями, які прийняли спадщину за померлим ОСОБА_1 , в рівних долях по Ѕ частці є позивач ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_2 , а тому до них обох перейшло і право вимоги в рівних частках до ОСОБА_5 про повернення заборгованості.

Суд констатує, що постанова Закарпатського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року була змінена тільки в частині стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання постановою Верховного Суду від 09.01.2020 року.

За приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене, суд приймає до уваги твердження позивачів про те, що вони прийняли спадщину за померлим батьком ОСОБА_1 , а відтак, до них перейшло право вимоги до ОСОБА_3 щодо повернення заборгованості.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції від 16 січня 2003 року) до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно із статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (частина друга статті 530 ЦК України).

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Аналізуючи вищенаведені норми матеріального права можна дійти висновку про те, що якщо строк повернення позики договором не встановлений, то застосуванню підлягають положення частини другої статті 530 та частини першої статті 1049 ЦК України.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності ч. 4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Враховуючи, що право вимоги до ОСОБА_3 про повернення заборгованості за договором перейшло до обох спадкоємців в рівних частках, позивачі, мають право на стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в сумі 3000 доларів США , що становить за курсом НБУ на час звернення з позовом до суду 72000 грн.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню сума боргу в розмірі 72000 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 840, 80 гривень судового збору.

Керуючись ст. ст. 509, 526, 610, 625, 1046-1049, 1050, 1216, 1268 ЦК України та ст.ст.10, 15, 58, 59, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 226 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Колотухи Івана Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму коштів в розмірі 72000 / сімдесят дві тисячі /грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 840,80 /вісімсот сорок грн. вісімдесят коп./ грн.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст.284 - 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко