ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8290/21 Справа № 203/522/21 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ЖЕНЕВА на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ЖЕНЕВА, треті особи без самостійних вимог приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ ФК ЖЕНЕВА, треті особи без самостійних вимог приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що йому стало відомо про існування виконавчого провадження про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості. Вказане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №12488 від 16 липня 2020 року. Позивач вважає виконавчий напис №12488 таким, який вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусів, документи надані відповідачем для вчинення напису не відповідають дійсності і не підтверджують безспірність заборгованості, кредитних відносин з відповідачем у позивача ніколи не було. Зобов`язання за кредитним договором укладеним з ПАТ Платинум Банк, який став підставою для вчинення виконавчого напису були погашені в травні 2014 року. З позивача на користь відповідача на підставі оспорюваного виконавчого напису було стягнуто грошові кошти в загального розмірі 10 524 грн. 25 коп. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №12488, вчинений 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з позивача на користь відповідача коштів; стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 9 567 грн. 50 коп. стягнутих за виконавчим написом №12488, вчиненим 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ГорайО.С., та 669 грн. витрат за виконавчим провадженням № 62849937; стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового зору та витрат на оплату правової допомоги.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №12488, вчинений 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ ФК ЖЕНЕВА (код , адреса: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 28/12) коштів в розмірі 29 934 грн. 80 коп. Стягнуто з ТОВ ФК ЖЕНЕВА (, адреса: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 28/12), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в розмірі 9 567 грн. 50 коп. стягнутих за виконавчим написом №12488, вчиненим 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., 669 грн. витрат за виконавчим провадженням №62849937, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 362 грн. 00 коп., витрати на оплату правової допомоги в розмірі 7 048 грн., а разом: 18 646 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ ФК ЖЕНЕВА просить рішення суду від 15 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII Про нотаріат, нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом Про нотаріат та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону Про нотаріат).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 .

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону Про нотаріат). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону Про нотаріат та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України Про нотаріатвизначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у тому числі в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17

До спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року.

Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Встановлено, 17 травня 2013 року між ПАТ Платинум Банк та ОСОБА_1 було укладено договір №108292/0005XSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, за умовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредитні кошти, в свою чергу останній зобов`язався їх повернути (а.с.135).

Вказаний договір було укладено в письмовій формі без нотаріального посвідчення.

Між ПАТ Платинум Банк та ТОВ ФК ЖЕНЕВА був укладений договір про відступлення прав вимог №147 від 22 березня 2018 року, відповідно до умов якого ТОВ ФК ЖЕНЕВА набули право вимоги за договором № 108292/0005XSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку від 17 травня 2013 року, укладеного між ПАТ Платинум Банк та ОСОБА_1 (а.с.142).

08 липня 2020 року ТОВ ФК ЖЕНЕВА звернулися до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договір № 108292/0005XSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку від 17 травня 2013 року, укладеного між ПАТ Платинум Банк та ОСОБА_1 (а.с.138).

16 липня 2020 року на підставі наданих копії документів приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис №12488 на кредитному договір № 108292/0005XSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку від 17 травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК ЖЕНЕВА коштів в розмірі 29 934 грн. 80 коп. (а.с.134).

Оскаржуваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 16 липня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 48 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 68 Закону України Про виконавче провадження стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувана або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою стягувача ТОВ ФК ЖЕНЕВА на підставі виконавчого напису № 12488, вчиненого 16 липня 2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. 19 серпня 2020 року було відкрито виконавче провадження ВП № 62849937 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК ЖЕНЕВА заборгованості (а.с.10, 11)

15 вересня 2020 року приватним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.14).

Вказана постанова була направлена на адресу місця роботи ОСОБА_1 до Регіональній філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця для виконання (а.с.14).

Згідно із наданою позивачем довідкою про здійснення відрахування та виплати за період з жовтня 2020 року по лютий 2021 року із заробітної плати позивача за виконавчим листом було утримано в загальному розмірі 10 524 грн. 25 коп., з яких: 9 567 грн. 50 коп. сума погашення основного боргу та 669 грн. витрати на проведення виконавчих дій (а.с.128).

Однак, стягнення сум проводилось на підставі виконавчого напис нотаріуса, який було визнано таким, що не підлягає виконанню.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що стягнуті з позивача суми були набуті без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Враховуючи, що ТОВ ФК ЖЕНЕВА безпідставно було отримано 9 567 грн. 50 коп., які були стягнуті з позивача за виконавчим написом, який було визнано таким, що не підлягає виконанню, а також з позивача було безпідставно стягнуто 669 грн. витрат на проведення виконавчих дій, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення вказаних сум із відповідача ТОВ ФК ЖЕНЕВА.

Стосовно витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, 24 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Коноваленко О.Ю. було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.159, 160).

Правова допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом Коноваленко О.Ю. на підставі ордеру б/н 24 грудня 2020 року (а.с.50).

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу було надано акт надання послуг № 1 на загальну суму 7 273 грн., квитанції до прибуткового касового ордера № 2021/04-06 від 06 квітня 2021 року про сплату 2 000 грн., № 2020/12-24 від 24 грудня 2020 року про сплату 4 000 грн., № 2021/06-07 від 07 червня 2021 року про сплату 975 грн. (а.с.158, 162).

Згідно з вказаним актом здачі-прийому послуг, до складу суми послуг входить: 1 200 грн. представництво клієнта в судовому засіданні 21 квітня 2021 року, 1 200 грн. складення адвокатських запитів до ТОВ ФК ЖЕНЕВА та приватному виконавцю Клименко Р.В., 300 грн. ознайомлення з матеріалами цивільної справи та аналіз судової практики, 1 800 грн. складання позовної зави, 1350 грн. складання заяви про забезпечення позову, 900 грн. складання уточненої позовної заяви, 70 грн., 53 грн., 35 грн. 140 грн. компенсація поштових витрат.

Разом з тим, відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з підготовки документів щодо усунення недоліків позовної заяви в розмірі 225 грн., оскільки позивач та його представник не були позбавлені можливості подати належним чином оформлені документи з метою відкриття провадження у цивільній справі.

Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на надання послуг та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, правильно стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати в загальному розмірі 7 048 грн., які складаються з витрати на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав задоволення позовних вимог позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності рішення суду, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ЖЕНЕВА - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова