Справа № 405/5014/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дерев`янко А.В., Дятел О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Куценко Ілона Володимирівна про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Куценко І.В. про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позову вказала, що в 2015 році ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був складений заповіт на користь відповідача, який позивач вважає недійсним. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_5 помер. За час свого життя батько не був визнаний недієздатною особою, проте, в момент укладення даного заповіту останній не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки батько перебував на лікуванні в лікарнях з діагнозом захворювання головного мозку. У 2009 році у батька стався крововилив головного мозку (інсульт) після чого він потрапив до лікарні. В подальшому у 2015-2016 роках батько також лікувався в нейрохірургічному відділенні лікарні. Хвороба вплинула на поведінку батька, в нього спостерігалося порушення сприйняття, мислення, емоцій, інтелекту та пам`яті, був у депресивному агресивному стані. Починаючи з 2009 року він постійно перебував під дією сильно діючих лікарських препаратів. Вважає, що на час складання заповіту батько не міг усвідомлювати свій стан та ситуацію в цілому, передбачити наслідки своїх дій, змістовно осмислювати те, що відбувається.

За таких обставин просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був складений на користь ОСОБА_3 та був посвідчений приватним нотаріусом Куценко І.В.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2018 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання.

28.11.2018 року за вх. № 30289 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зокрема вказав, що заповідальне розпорядження його батька відповідає волі заповідача і волевиявлення спадкодавця було вільним. Заповідач не випадково позбавив права на спадкування свою дочку ОСОБА_1 , свідомо призначивши ОСОБА_3 своїм спадкоємцем, оскільки позивач не опікувалась батьком, не надавала моральної підтримки, влаштовувала сварки. Заперечує, щодо твердження позивача про те, що спадкодавець не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. При посвідченні заповіту у нотаріуса не виникло будь-яких сумнівів щодо стану батька і тому нею був посвідчений заповіт. Вказує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх доводів та вимог, твердження позивача щодо стану батька під час складання заповіту є припущеннями.

22.01.2019 року за вх. № 1397 до суду від приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Куценко І.В. надійшла заяву в якій вона пояснила, що заповіт було посвідчено в приміщенні офісу нотаріуса, при цьому заповідач чудово розумів значення своїх дій. ОСОБА_5 повідомив нотаріусу, що у нього є діти і він бажає заповіти своє майно саме сину ОСОБА_6 , оскільки лише він один повністю піклувався батьками та доглядав за ними, чого він не міг сказати про свою дочку. Вказує, що перед посвідченням заповіту нею, як нотаріусом роз`яснено правові наслідки посвідчення заповіту, позбавлення права на спадкування спадкоємців за законом, та загалом пройшло спілкування щодо встановлення волевиявлення заповідача, перевірки його дієздатності. Оскільки ОСОБА_5 під час укладення заповіту повністю та чітко висловив своє волевиявлення, пояснив його, повністю орієнтувався в суті питання, вважає, що заповідач діяв усвідомлено, розумно керував своїми діями, а відтак заповіт складено у відповідності до вимог закону та не може бути визнаний недійсним.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.06.2019 року призначено у цивільній справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року поновлено провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04.05.2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, пославшись на викладене в ньому, просили його задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, пославшись на викладене у відзиві на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позову.

Третя особа приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Куценко І.В. у судовому засіданні не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у поданій до суду заяві по суті спору просила провести розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_5 , що не заперечується сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер (том І а.с. 6, 101).

05.10.2015 року ОСОБА_5 складено заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Куценко І.В. та зареєстрований в реєстрі за 1348, згідно якого заповідач заповів частку квартири під АДРЕСА_1 ОСОБА_3 . ОСОБА_5 підтвердив, що цей заповіт не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Заповіт до підписання заповідачем прочитаний був уголос, власноручно підписаний ним. Особу його встановлено, дієздатність перевірено (том І а.с. 104).

Згідно ч.1 ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

За змістом ст. 202, ст. 1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, а тому на нього поширюється загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину (ст. 2013 ЦК України), та презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), яка може бути спростована в суді або, якщо його недійсність безпосередньо встановлена законом.

Таким чином обов`язковими умовами дійсності заповіту є, зокрема, таке: наявність у заповідача повної цивільної дієздатності; вільне волевиявлення заповідача на складання заповіту та відповідність такого волевиявлення його внутрішній волі; особиста реалізація права на заповіт.

Недотримання цих умов породжує передбачені законом правові наслідки у вигляді нікчемність або недійсність заповіту, відповідно.

Згідно приписів ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 06 вересня 2017 року по справі 6-2424цс16, спеціальною нормою, яка регламентує підстави визнання заповіту недійсним або нікчемним є приписи статті 1257 ЦК України.

Загальні норми цивільного законодавства застосовуються в тому випадку, коли спірні правовідносини не врегульовано спеціальною нормою.

Так відносини щодо недійсності або нікчемності заповіту регулюються положеннями ст. 1257 ЦК України, як спеціальною нормою законодавства, а також субсидіарно нормами Глави 16 Розділу ІV ЦК України.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 обмежено дієздатним або недієздатим судом не визнавався.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 316 від 03.09.2019 року оскільки ОСОБА_5 взагалі не оглядався лікарями-психіатрами дати однозначну відповідь про дієздатність в момент складання заповіту в жовтні 2015 року не виявляється можливим, проте в огляді медичної документації відсутня наявність кардинальних психічних розладів: орієнтування в оточуючому, порушень пам`яті, уваги, інтелекту, критики (том І а.с. 167-169).

Таким чином, так як ОСОБА_5 за час періоду всього лікування, з 2009 року по день смерті, взагалі не оглядався лікарями-психіатрами, доводи позивача щодо психічного та розумового стану батька внаслідок захворювання, на час складання заповіту, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

На обставини, як підстави визнання заповіту недійсним щодо порушення вимог закону щодо форми та посвідчення заповіту позивач не посилається.

Отже підстав, передбачених ст. 1257 ЦК України вважати заповіт недійсним та нікчемним судом не встановлено.

Таким чином, встановлені судом докази в їх сукупності не підтверджують тієї обставини, що на момент вчинення оспорюваного правочину ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Як зазначено у ч. 3 ст. 203 ЦК України законодавством визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Позивачем не доведено обставини та підстави, передбачені законом, на підставі яких заповіт від 05.10.2015 року за № 1348 підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до пояснень приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Куценко І.В. заповіт ОСОБА_5 складений за вільного волевиявлення заповідача, з перевіркою його дієздатності.

Протилежного матеріали справи не містять, позивачем не спростовано та не доведено.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази та враховуючи вказані правові норми, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки оспорюваний заповіт був оформлений та посвідчений у передбаченому законом порядку, а також відсутні підстави для висновку, що волевиявлення ОСОБА_5 в оспорюваному заповіті не було вільним і не відповідало його волі.

Керуючись ст. ст. 10-13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Куценко Ілона Володимирівна ( АДРЕСА_4 ) про визнання заповіту від 05.10.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1348, недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03.12.2021 року.

Суддя Ленінського районного суду

м.Кіровограда В.В. Драний