ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1966/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №690/367/20 Категорія: 304090000 Линдюк В.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року :

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісова Т.Л.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 27 вересня 2021 року, у складі судді Линдюка В.С., -

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що відповідно до укладеного 07.12.2016 року між сторонами кредитного договору №б/н, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Позивач зазначав, що підписана відповідачем заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вказував, що Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 06.08.2020 утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 23 560 грн. 44 коп., яка складається з: 3 770 грн. 33 коп. заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 3 770 грн. 33 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 1354 грн. 64 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 18 435 грн. 47 коп. нарахована пеня, 0,00 грн. нарахована комісія.

Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 2102 грн.

Заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 27 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.12.2019, що набрало законної сили, вже встановлено безпідставність заявлених вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 з приводу заборгованості за кредитним договором від 07.12.2016, оскільки стороною позивача не доведено факт того, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена в формі розміру кредитного ліміту, розміру сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Використання відповідачем кредитних коштів після даного рішення з виписки не вбачається та сума заборгованості за простроченим тілом кредиту з 01.04.2019 не змінювалась, а тому враховуючи положення ст.85 ЦПК України суд відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, стягнути судові витрати з відповідача.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що рішення прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.12.2019 відмовлено у задоволенні позову з підстав того, що банком не надано суду належних та допустимих доказів, які обґрунтовують позовні вимоги, проте, звертаючись повторно з позовом до ОСОБА_2 , банк надав нові належні та допустимі докази, якими обґрунтовано позовні вимоги та надано новий розрахунок заборгованості за договором.

Скаржник зазначає, що наявність рішення про відмову у задоволенні позову через необґрунтованість, не позбавляє банк права на звернення до суду з новим позовом та новим обґрунтуванням позовних вимог.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що із виписки банку, яка є первинним документом, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, знімав кошти в банкоматах, розраховувався за товари та послуги, частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці.

Наполягає на тому, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті банку, що свідчить про порушення прав кредитора, який вправі вимагати захисту своїх прав через суд. Також звертає увагу колегії на необхідність спростування позовних вимог саме відповідачем, що узгоджується з практикою Верховного Суду.

Крім того, скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на позицію Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 03.07.2019, згідно якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що 07.12.2016 ОСОБА_3 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої він погодився з тим, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. (а.с.14)

Водночас у даній анкеті-заяві, яка підписана ОСОБА_3 , відсутні будь-які відмітки про його бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Універсальна» певного виду, з подальшим встановленням на ній кредитного ліміту у певному розмірі, а також те, що він отримав Пам`ятку клієнта, яка містить тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, та ознайомився з їх змістом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за простроченим тілом кредиту, відсотками нарахованими на прострочений кредит та пенею, банк посилався на такі докази, як виписку по рахунку, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, заяву позичальника, довідку про видані картки, витяг з Тарифів, витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно з розрахунком банку заборгованість позичальника станом на 06.08.2020 становить 23 560 грн. 44 коп. і складається з: 3 770 грн. 33 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1354 грн. 64 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 18 435 грн. 47 коп. нарахована пеня.

Натомість, відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку, суд обґрунтовано послався на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.12.2019, що не оскаржувалось банком та набрало законної сили, яким встановлено безпідставність заявлених вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 з приводу заборгованості за кредитним договором від 07.12.2016.

Згідно даного рішення, банк просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість станом на 16.04.2019 за простроченим тілом кредиту в сумі 3770 грн. 33 коп., 9125 грн. 92 коп. пені за прострочене зобов`язання, 1850 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму понад 100 грн., 500 грн. штрафу (фіксованої частини), 737 грн. 31 коп. штрафу (процентної складової).

Суд відмовив у задоволенні позовних вимог банку, мотивуючи тим, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, а тому підписану 07.12.2016 анкету-заяву не можна вважати укладеним кредитним договором. Так рішення мотивовано тим, що сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі кредитного ліміту, не узгоджено щодо відкриття ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 картки «Універсальна» певного виду, не надано представником банку доказів щодо реальності використання відповідачем кредитних коштів, а також неналежність доказів про узгодження сторонами зобов`язань щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, як істотних умов кредитного договору.

Колегія звертає увагу, що факт недоведеності позовних вимог про стягнення заборгованості по кредиту з ОСОБА_2 за підписаною ним у ПАТ «Приватбанк» анкетою-заявою від 07.12.2016 та безпосередньо укладення кредитного договору встановлений наведеним вище рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.12.2019, яке набрало законної сили та має преюдиціальне значення при вирішенні справи, що розглядається.

Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 07.12.2016, станом на 06.08.2020 за ОСОБА_3 рахується прострочене тіло кредиту у сумі 3770 грн. 33 коп., яке не змінювалось з 01.04.2019, тобто на час розгляду справи та ухвалення рішення Ватутінським міським судом Черкаської області 23.12.2019 дана сума була предметом розгляду суду та через недоведеність позовних вимог, зокрема спростування судом факту укладення кредитного договору у формі анкети-заяви від 07.12.2016, банку було відмовлено у задоволенні позову.

Приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду, зокрема у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої установлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд у свої судових рішеннях преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який уступив у законну силу.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції та врахував рішення Ватутінського міського суду Черкаської області 23.12.2019.

Так колегія суддів звертає увагу, що оскільки сума заборгованості за простроченим тілом кредиту не змінювалась з 01.04.2019, позичальник востаннє користувався кредитними коштами 28.10.2017, дані питання були предметом розгляду під час ухвалення рішення Ватутінського міського суду Черкаської області 23.12.2019, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог банку, тому повторна оцінка даних обставин у відповідності до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України не передбачена.

Інші складові кредитної заборгованості, а саме, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України та пеня, які банк вказує у розрахунку заборгованості станом на 06.08.2020, тобто після ухвалення рішення Ватутінського міського суду Черкаської області 23.12.2019, суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги, оскільки їх нарахування пов`язано з тілом (простроченим) кредиту, в стягненні заборгованості по якому банку вже відмовлено, з підстав недоведеності позовних вимог, зокрема недоведеності факту укладення кредитного договору.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 1354 грн. 64 коп. та нарахованої пені в сумі 18 435 грн. 47 коп. є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про необґрунтованість посилання суду на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.12.2019 та у зв`язку з цим відмови у задоволенні позовних вимог.

Твердження скаржника про те, що наявність рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не позбавляє його права на звернення до суду з новою позовною заявою та новим обґрунтуванням позовних вимог, колегія суддів оцінює критично, оскільки позов в даній справі стосується правовідносин, що склалися між тими ж сторонами та стосується одного правочину - анкети-заяви від 07.12.2016, за яким встановлено недоведеність укладення кредитного договору між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а отже, новий позов про стягнення заборгованості за анкетою - заявою від 07.12.2016, незважаючи на зазначення іншого періоду за який нараховано заборгованість, є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів доходить висновку, що заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 27 вересня 2021 року є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 374-376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення, а заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 27 вересня 2021 року у даній справі без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та за умов, визначених ст.389 ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова