У Х В А Л А

Іменем України

Справа №348/2007/20

Провадження № 6/348/39/21

06 вересня 2021 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Скоблей О.В., розглянувши у судовому засіданні у м. Надвірна Івано-Франківської областіцивільну справу за поданням державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) Скорікової Тетяни Михайлівни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу,

встановив:

Державний виконавець Скорікова Т.М. звернулася з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.

В обгрунтування подання зазначено, що на виконанні знаходиться виконавче провадження ВП №65590078 з виконання судового рішення № 348/2007/20 виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області. Під час виконання рішення виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити за адресою: АДРЕСА_1 майно, не належить боржнику ОСОБА_1 на праві власності, будь-якого іншого нерухомого майна у боржника немає. Згідно відповіді на запит до МВС №105781487 від 14.06.2021 рухоме майно, належне боржнику на праві власності відсутнє. На 02.06.2021, 30.06.2021 виконавець викликав боржника ОСОБА_1 , однак ОСОБА_1 на виклики до державного виконавця не з`являється. Крім цього, встановлено, що боржник періодично перетинає кордон, а саме згідно заяви стягувача. Таким чином, наявний факт ухилення від виконання рішення суду.

Старший державний виконавець Скорікова Т.М. в судовому засіданні подання підтримала, просила таке задовольнити, зазначила, що подання підтримує. Також вказала, що на 02.06.2021, 30.06.2021 викликала боржника ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку без підтвердження про вручення. Підтвердження про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження у матеріалах справи немає. Вона спілкувалася по телефону з боржником ОСОБА_1 , яка їй повідомила, що немає змоги повністю погасити борг, оскільки офіційно не працює буде погашати частинами. Щодо перетину кордону, то зазначила, що зі слів стягувача відомо, що ОСОБА_1 має намір виїхати за межі України. З моменту відкриття виконавчого провадження боржник не перетинала кордон. Інформація про отримання боржником паспорта громадянина України для виїзду за кордон у матеріалах виконавчого провадження відсутня.

Судом встановлено, що на виконанні Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження ВП №65590078 з виконання судового рішення № 348/2007/20 виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області 20.05.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 4100 доларів США 00 центів.

Державним виконавцем Надвірнянського районного відділу територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Скоріковою Т.М. 28.05.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Підтвердження про вручення такої постанови боржнику суду не надано.

На 02.06.2021, 30.06.2021 державний виконавець викликав боржника ОСОБА_1 для сплати боргу. Боржник на виклики не з`явилася, підтвердження про отримання викликів боржником до матеріалів клопотання не долучено, державний виконавець зазначила, що відправка була здійснена звичайною кореспонденцією.

Згідно відповідей Пенсійного Фонду України на запити державного виконавця про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи боржника ОСОБА_1 та про осіб - боржників, які отримують пенсії встановлено, що інформації не знайдено.

Відповідно до відповіді державної фіскальної служби України на запит від 14.06.2021 про наявні рахунки боржників, код типу боржника, фізична особа-підприємець, встановлено, що боржником ОСОБА_1 , відкрито рахунки у АТ КБ "Приватбанк"(м. Івано-Франківськ), АТ "Альфа-Банк" (м. Київ), АТ "Універсал Банк", АТ "Оксі Банк"

У виконавчому провадженні всталовлено, що боржник не перетинав державний кордон України.

Відповідно до відповіді державної фіскальної служби України на запит від 19.08.2021 про наявні рахунки боржників, код типу боржник - фізична особа, щодо боржника ОСОБА_1 , встановлено, що інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня.

Відповідно до відповіді МВС України на запит від 19.08.2021 щодо зареєстрованих за боржником ОСОБА_1 транспортних засобів встановлено, що відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

28.05.2021, 22.06.2021, 30.06.2021, 09.07.2021 державним виконавцем Скоріковою Т.М. винесено постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта та витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, нерухомого майна на боржника не зареєстровано, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та заборону на його відчуження.

Згідно із ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013) Європейський суд з прав людини застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон в зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі Європейський суд з прав людини визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто, лише в зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Сам факт відкриття виконавчого провадження, вчинення виконавцем передбачених законом дій по його виконанню та його неналежне виконання боржником, при відсутності належних та допустимих доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду, не свідчить про необхідність вжиття тимчасового обмеження конституційних прав боржника у праві виїзду за межі України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, такі не містять належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

У поданні державний виконавець посилалася лише на наявність у ОСОБА_1 невиконаного зобов`язання, покладеного на неї судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання рішення суду.

Також як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець не надала доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, чи того що боржник безпідставно не з`являється на виклики державного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Навпаки державний виконавець зазначила у судовому засіданні, що у телефонній розмові з боржником, остання зазначила, що не виконує рішення суду через відсутність у неї коштів, а тому буде здійснювати виконання рішення по мірі надходження коштів.

Тому суд вважає, що державним виконавцем не доведено факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання за судовим рішенням.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні поданнядержавного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) Скорікової Тетяни Михайлівни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Матолич В.В.