печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Соколова О. М.,

при секретарі Проскурні А. Г.,

справа 757/41104/19-ц

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Шилкова В. О.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу 757/41104/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬМАР АРЕНА», Товариства з обмеженою відповідальністю «САНТАННА», Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «САНТАННА» про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬМАР АРЕНА», Товариства з обмеженою відповідальністю «САНТАННА», Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «САНТАННА» про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є довірителем (інвестором) у Фонді фінансування будівництва, коштами якого фінансується об`єкт будівництва за адресою Драгомирова 4б у м. Києві. Повністю виплатила пайовий внесок до фонду фінансування будівництва, що підтверджується квитанцією № 19713 та свідоцтвом до договору про участь у Фонді фінансування будівництва виду А № 48/10-2006 від 23.10.2006.

На час укладення Договору № 1 від 22.09.2008 єдиним забудовником об`єкту будівництва було ТОВ «САНТАННА», позивачка більше десяти років чекала введення житлового будинку на Драгомирова 4б в експлуатацію. Згодом їй стало відомо про вступ у будівництво нового забудовника ТОВ «ДЕЛЬМАР АРЕНА».

Наразі житловий комплекс за адресою АДРЕСА_1 введений у експлуатацію, проте, надавати позивачці відповідні документи для оформлення права власності представники ТОВ «ДЕЛЬМАР АРЕНА» та/або TOB «САНТАННА» відмовляються.

На переконання позивачки, жоден із забудовників відмовляється виконувати свої зобов`язання та передати і оформити майно у її власність, чим порушуються майнові права щодо реалізації законних прав та інтересів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

У встановлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не подали.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, заслухавши учасників процесу, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та прийшов наступних висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 22.09.2008 укладено Договір № 1 про часткове відступлення права вимоги за договором № 48/10-2006 про участь у фонді фінансування будівництва, укладеного 23 жовтня 2006 року Закритим акціонерним товариством «Фінансова компанія «Сантанна» та громадянином ОСОБА_3 .

Згідно вищезазначеного договору первісний довіритель ( ОСОБА_3 ) відступив новому довірителю ( ОСОБА_1 ) право вимоги по зобов`язанням Управителя, на свою користь, щодо отримання майнових прав на наступний об`єкт інвестування: офісне приміщення на вхідному поверсі секції «Б» житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 77,00 кв.м зазначений у п.1 Договору № 48/10-2006 від.23.10.2006 між первісним довірителем та Управителем для подальшого отримання його у власність від забудовника.

ОСОБА_1 , виплатила пайовий внесок до фонду фінансування будівництва, що підтверджується квитанцією № 19713 та свідоцтвом до договору про участь у Фонді фінансування будівництва виду А № 48/10-2006 від 23.10.2006 р та до Договору №1 від 22.09.2008.

На час укладення Договору № 1 від 22.09.2008 забудовником об`єкту будівництва була ТОВ «САНТАННА».

На запит до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (надалі - ДАБІ) 18.10.2018 позивачці надано відповідь № 10/26-53/1810/10 у якій вказано, що згідно повідомлення про зміну даних у виданому дозволі на виконання будівельних робіт від 08.06.2018 №ІУ 64 замовниками будівництва є ТОВ «САНТАННА» та ТОВ «ДЕЛЬМАР АРЕНА».

Крім того, ДАБІ видала замовникам будівництва ТОВ «САНТАННА» та ТОВ «ДЕЛЬМАР АРЕНА» сертифікат, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації об`єкту «будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 » №ІУ 67.

Разом з тим, як вказує позивач, надати відповідні документи для оформлення права власності представники ТОВ «ДЕЛЬМАР АРЕНА», TOB «САНТАННА» відмовляються.

Позивачкою подано до ТОВ «ДЕЛЬМАР АРЕНА», ТОВ «САНТАННА», ПрАТ «САНТАННА» письмові запити з проханням виконати свої зобов`язання, проте відповіді не отримано, що й стало підставою звернення до суду з вимогами про визнання права власності.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з нормами ЦК України до первинного способу набуття права власності, зокрема, належить набуття права власності на новостворену річ (в тому числі, на об`єкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності.

Так, статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві, зокрема, на об`єкти нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації.

Право власності у набувача за договором відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України виникає з дня державної реєстрації (ст. 182 ЦК України), а не в момент фактичного передання майна або в будь-який інший момент, визначений угодою сторін.

Для набуття набувачем права власності на майно передбачена наявність таких складових: укладення договору (в передбачених статтями 208, 209 ЦК України випадках - нотаріальне посвідчення або письмова форма); виконання договору та у визначених законом випадках - державна реєстрація.

При цьому сторони договору вправі встановити додаткові (відкладальні або скасувальні) умови, а при переході права власності на рухомі речі - самостійно визначати момент переходу права власності.

Тобто, укладаючи договір про участь у фонді фінансування будівництва, позивач отримала обмежене речове право, за яким вона, як власник цього права, наділена певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому.

Так, умовами договору про участь у фонді фінансування будівництва від 23.10.2006 встановлено, що ЗАТ «Фінансова компанія Сантанна» зобов`язалось за умови своєчасного та повного виконання Довірителем всіх умов цього договору, вимог Правил Фонду з метою отримання Довірителем у власність об`єкту інвестування внести Довірителя в перелік інвесторів, який після введення об`єкта будівництва в експлуатацію надає Забудовнику (ТОВ «САНТАННА») для забезпечення подальшої передачі об`єкта інвестування у власність Довірителю.

На час укладення сторонами відповідного договору про фінансування будівництва правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися Законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та «Про інвестиційну діяльність».

Судове рішення за загальним правилом не є підставою виникнення права власності. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Ні зазначеними вище нормами, ні нормою ст. 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення.

Отже, порядок оформлення права власності на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта в експлуатацію визначено відповідними нормами.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Беручи до уваги, що моментом виникнення майнових прав, а саме суб`єктивних прав учасників правовідносин, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням майном, є момент набуття права власності, яке позивачем на спірне нерухоме майно у встановленому законом та договором порядку не набуте, вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності не ґрунтуються на законі.

Згідно статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, оцінивши доводи сторін, перевіривши обставини справи в сукупності з наявними у справі доказами, суд дійшов висновку, що позоа є необгрунтованим та безпідставним, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬМАР АРЕНА», Товариства з обмеженою відповідальністю «САНТАННА», Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «САНТАННА» про визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Соколов