Справа № 405/4375/17
Провадження №2/405/1033/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Нетесі С.М.,

за участю учасників справи:

представника позивача АТ "Мегабанк" - Шкляєва К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу № 405/4375/17 за позовом акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зі зняттям з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ «Мегабанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просив:

стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь частину заборгованості за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року станом на 27.07.2017 року в сумі залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01 грудня 2013 року по 30 червня 2017 року включно в розмірі 11 888 доларів США 37 центів та штраф в розмірі 30 772 грн. 96 коп.;

звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 60, 18 кв.м, в тому числі житловою площею 39, 7 кв.м, що належить ОСОБА_2 , в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року в розмірі 29 752, 96 доларів США та частини штрафу в розмірі 29 098, 79 грн., шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі іпотечного договору від 28 серпня 2008 року ПАТ «Мегабанк» у порядку, встановленому чинним законодавством, з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем за ціною відповідно до висновку про вартість майна ТОВ «РІЕЛТІ-БРОКЕРІДЖ» від 25 травня 2017 року, а саме 799 250, 00 грн., з правом отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «Мегабанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки;

виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення;

зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , адреса за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 серпня 2008 року між ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №87-04ПВ/2008, за умовами якого Банк надав Позичальнику грошові кошти на споживчі цілі шляхом видачі з каси банку готівкою, у розмірі 55 000, 00 доларів США на строк з 28 серпня 2008 року по 27 серпня 2018 року, а Позичальник зобов`язався на передбачених Договором умовах повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11, 2%. В порушення умов п.п.1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору позичальник ОСОБА_1 не сплачує платежі по кредиту згідно графіку платежів, на підставі чого станом на 02.03.2017 року заборгованість за кредитом складає 29 752, 96 доларів США, в т.ч. сума прострочених платежів по кредиту за графіком платежів за період з 01.12.2012 року по 30.06.2017 року включно складає 23 406, 96 доларів США. Крім того, в порушення п.п.3.2.3, 4.1, 4.2 кредитного договору ОСОБА_1 не сплачені в повному обсязі проценти за користування кредитом за період з 01.12.2013 року по 30.06.2017 року включно в розмірі 11 888, 37 доларів США. Крім того, відповідно до п.7.2 кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язувався сплатити штраф у розмірі 10% від суми: несвоєчасно сплаченого кредиту: сума штрафу становить 60 588, 69 грн.; несвоєчасно сплачених процентів та комісійних винагород: сума штрафу становить 30 772, 96 грн., тим самим, загальна сума штрафу складає 91 361, 65 грн.

Станом на 27.07.2017 року загальна сума заборгованості за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року становить 41 641, 33 доларів США та штраф в розмірі 91 361, 65 грн., та складається з суми: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 29 752, 96 доларів США; суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.12.2013 року по 30.06.2017 року в розмірі 11 888, 37 доларів США; суми штрафу в розмірі 91 361, 65 грн.

Позивач також зазначив, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року між ним (позивачем) та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №87-04ПВ/2008-п, за умовами якого Поручитель поручається перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі усіх його обов`язків, що виникли з кредитного договору №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року, а саме, відповідно до п.2.1 Договору поруки Поручитель зобов`язався відповідати перед Банком за порушення Позичальником зобов`язань за кредитним договором: повернення кредиту в розмірі 55 000, 00 доларів США у строк до 27 серпня 2018 року, сплату нарахованих процентів та комісійної винагороди згідно з умовами кредитного договору; сплату неустойки за несвоєчасну сплату процентів, повернення кредиту (інші випадки, передбачені кредитним договором); сплату збитків, у зв`язку з неналежним виконанням Позичальником зобов`язань за кредитними договором.

Тим самим, в силу вимог ст.554 ЦК України відповідач ОСОБА_2 відповідає як солідарний боржник перед Банком за виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 по кредитному договору №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року.

Позивач також вказав, що, крім укладення договору поруки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року, між Банком та відповідачем ОСОБА_2 28 серпня 2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Новицькою І.О., зареєстрований в реєстрі за №3403, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 60, 18 кв.м, в т.ч. житловою площею 39, 7 кв.м. Відповідно до висновку про вартість майна ТОВ «РІЕЛТІ-БРОКЕРІДЖ» від 25 травня 2017 року ринкова вартість предмета іпотеки становить 799 250, 00 грн. Відповідно до п.5.1 іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, а також з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до п.2.1 ч.4 іпотечного договору в квартирі, що передається в іпотеку, зареєстровані (прописані) дві особи, а саме: власник відповідач ОСОБА_2 та її чоловік відповідач ОСОБА_1 .

Згідно з інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно, окрім предмета іпотеки за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 27, 9 кв.м, в т.ч. житловою площею 20, 7 кв.м, що належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу №1878 від 15.05.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Новицькою І.О., реєстраційний номер об`єкта 18081243, тим самим, предмет іпотеки, в якому зареєстровані та проживають відповідачі не є єдиним їхнім житлом, а отже, згідно визначених законодавчо підстав, відповідачі підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Позивач також зазначив, що, враховуючи порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору, він (позивач) звертався з вимогами до відповідачів щодо погашення заборгованості за кредитним договором, які залишені відповідачами без розгляду, заборгованість за кредитним договором не сплачена, що стало підставою для звернення до суду з зазначеним позовом за захистом своїх порушених прав про стягнення заборгованості за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28.08.2008 р. солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягнення штрафу, звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення кредитної заборгованості та виселення зі зняттям з реєстраційного обліку.

Ухвалою суду від 04 вересня 2017 року відкрито позовне провадження у справі з викликом в судове засідання учасників справи.

При цьому, судом відзначається,що 15 грудня 2017 року набрав чинності в новій редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року Цивільнийпроцесуальний кодекс України.

Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідніположення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, на підставі чого, та враховуючи, що провадження у справі відкрито до набрання чинності зазначеною редакцією Кодексу, подальший розгляд зазначеної цивільної справи судом здійснено за правилами ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Представник позивача АТ «Мегабанк» Шкляєв К.В., який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заявлені позивачем позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом повідомлений належним чином в порядку ст.128 ЦПК України про дату, час та місце судового розгляду справи, при цьому, відповідач ОСОБА_1 подав заяву, зареєстровану судом 24.11.2017 року за вх.№28617 про розгляд справи без його участі. Позов визнає частково, а саме: в частині стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зі зняттям з реєстраційного обліку не визнає, вважає їх незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, судом повідомлялася належним чином в порядку ст.128 ЦПК України про дату, час та місце судового розгляду справи, подала заяву, яка зареєстрована судом 24.11.2017 року за вх.№28616, в якій розгляд справи просила провести без її участі. Також, подала заперечення на позов, зареєстровані судом 24.11.2017 року за вх.№28618, за якими зазначила, що твердження позивача про наявність у неї на праві спільної часткової власності іншого нерухомого майна житлового призначення, а саме: квартири АДРЕСА_4 , не відповідає дійсності, оскільки зазначене нерухоме майно реалізовано на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження, що підтверджується протоколом №1213188 від 28 жовтня 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та постановою про закінчення виконавчого провадження від 21 березня 2014 року, винесеною державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Колодєєвою Н.А. На даний час у неї та у її чоловіка відповідача ОСОБА_1 у власності не перебуває будь-яке інше нерухоме майно житлового призначення, окрім квартири, яка є предметом іпотеки і на яку позивач планує звернути стягнення, загальна площа даної квартири складає 60, 18 кв.м. Крім того, зазначила, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого майна житлового майна (об`єкта незавершенного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку. За своїм змістом зазначений Закон встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Окрім того, вважає незаконними вимоги позивача про виселення без надання іншого житлового приміщення, оскільки квартира, яка є предметом іпотеки, придбана не за рахунок кредитних коштів, на підставі чого особам, яких виселяють із даного жилого приміщення повинно бути надано інше постійне жиле приміщення. При цьому, враховуючи той факт, що позовні вимоги про виселення є незаконними та не підлягають задоволенню, то відсутні і правові підстави для зняття з реєстраційного обліку.

Представником АТ «Мегабанк» Пром І.Ч. (діє на підставі довіреності №13-17/18д від 02 січня 2018 року) подано відповідь на відзив (заперечення) відповідача ОСОБА_2 , зареєстровану судом 07 травня 2018 року за вх.№11509, за змістом якої відповідач ОСОБА_2 не визнає позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, аргументуючи тим, що квартира, яка є предметом іпотеки, є єдиним її житлом, а правовідносини, які склалися між Банком та відповідачами підпадають під під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», разом з тим, моментом виникнення права власності для нерухомого майна, придбаного з прилюдних торгів (аукціону), є момент реєстрації прав на нього, а боржник зберігає право власності на майно, на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації до моменту переходу права власності на нього до нового власника (переможця) аукціону. В свою чергу, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав нанерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №111823861 від 26.01.2018 року частина квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 27, 9 кв.м, в т.ч. житловою площею 20, 7 кв.м, - належить на праві приватної часткової власності відповідачу ОСОБА_2 , на підставі чого, та враховуючи, що відсутні будь-які дані, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, вважає, що інше нерухоме майно житлового призначення належить на праві власності ОСОБА_2 , а докази, надані останньою, на підтвердження продажу з прилюдних торгів іншого нерухомого майна, не є тими доказами, які можуть дійсно це підтвердити. Крім того, зазначив, що враховуючи наявне у відповідача ОСОБА_2 інше нерухоме майно, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не застосовується, а тому позивач має всі законні підстави звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 60, 18 кв.м, в т.ч., житловою площею 39, 7 кв.м. Що стосується заперечень відповідача ОСОБА_2 про виселення, позивач з ними не погоджується, оскільки за ч.2 ст.109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Однак, відповідно до п.6 ч.1 ст.15 ЖК УРСР надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради віднесено до компетенції виконавчого комітету місцевої ради. Частиною 1 ст.132-2 ЖК УРСР визначено, що жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживанн янадаються громадянам за умови. що для них таке житло є єдиним місцем проживання і їх сукупний дохід недостатній для придбання або найму іншого жилого приміщення.

Відповідачем ОСОБА_2 подано заперечення на відповідь на відзив позивача АТ «Мегабанк», зареєстровані судом 18 червня 2018 року за вх.№15533, за змістом яких вважає, що обставини, на які посилається позивач у відповіді на відзив на позов, є суто формальними, не відповідають дійсним фактичним обставинам справи, зокрема, її (відповідача) право власності на частину квартири АДРЕСА_4 , припинено у відповідності до п.8 ч.1 ст.346 ЦК України, а твердження позивача про те, що вона (відповідач) зберігає право власності на зазначене нерухоме майно не відповідає дійсності, оскільки вона не володіє, не користується та не має права розпоряджатися даним нерухомим майном, тобто у неї відсутні усі три правомочності, які у своїй сукупності становлять зміст права власності. Крім того, зазначила, що жоден нормативно-правовий акт не встановлює її обов`язку, а так само не надає їй права здійснити державну реєстрацію нерухомого майна, в разі нездійснення таких дій переможцем торгів (покупцем). Право отримання у нотаріуса свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів належить виключно переможцю торгів (покупцеві) або його уповноваженій особі. Окрім того, зазначила, що у відповіді на відзив позивач з посиланням на норми ч.1 ст.132-2 ЖК УРСР зазначає, що підставою для надання житла з фондів житла для тимчасового проживання є умова, що таке житло є для них єдиним місцем проживання, а також їх сукупний дохід недостатній для придбання або найму іншого жилого приміщення, однак, в даному випадку, позивач посилається на норми закону, які не регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до ст.132-2 цього Кодексу, та, оскільки квартира, яка є предметом іпотеки і на яку позивач просить звернути стягнення придбана не на рахунок кредитних коштів, то особам, яких виселяють із даного жилого приміщення повинно бути надано інше постійне жиле приміщення, а не житло для тимчасового проживання.

Заслухавши представника позивача, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 серпня 2008 року між ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», та правонаступником якого є АТ «Мегабанк», як Кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як Позичальником, укладено кредитний договір №87-04ПВ/2008, за умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 55 000 доларів США на строк з 28 серпня 2008 року до 27 серпня 2018 року, а Позичальник зобов`язується а передбачених Договором умовах повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 11, 2% процента річних. Кредит надається готівкою (п.п.1.1, 1.2 Договору).

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 Договору Кредитодавець зобов`язується: для обліку кредиту відкрити позичковий рахунок № НОМЕР_1 ; для обліку нарахованих процентів за кредитом відкрити рахунок № НОМЕР_2 . Позичальник, в свою чергу, зобов`язується: повернути одержаний кредит у повному обсязі до 16.00 годин 27 серпня 2018 року; використати кредит на цілі, визначені в п.1.1 Договору; своєчасно сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та комісійну винагороду на умовах та в порядку, визначених Договором.

Крім того, відповідно до п.п.4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 Договору нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому, день видачі та день повернення кредиту, вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»).

Проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісяця, не пізніше двадцять п`ятого числа місяця, наступного за звітним, а також в день повного повернення кредиту, на рахунокнарахованих доходів Кредитодавця, обумовлений п.3.1.2 Договору.

За користування кредитом понад строку, вказаного у пункті 1.1 Договору, Кредитодавець нараховує, а Позичальник сплачує проценти в розмірі 0, 1 процента річних.

Повернення кредиту, сплата процентів за користування ним, комісій здійснюється шляхом внесення грошових коштів на рахунок № НОМЕР_3 .

За управління кредитом Позичальник (за його заявою) сплачує комісійну винагороду у розмірі 1% процент на рахунок нарахованих доходів Кредитодавця, №0004, від суми кредиту, обумовленої пунктом 1.1 Договору.

За користування кредитом понад строк, встановлений п.п.1.1, 3.2.1 Договору, та/або недотримання строків сплати нарахованих процентів Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочки платежу від несвоєчасно сплаченої суми (п.7.1 Договору).

Крім того, відповідно до п.7.2 Договору Позичальник сплачує Кредитодавцю штраф у наступних випадках: за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту згідно з додатком №1 у розмірі 10 процентів від суми несвоєчасно сплаченого кредиту; за несвоєчасне повернення кредиту згідно з п.3.2.1 Договору у розмірі 25% процентів від суми несвоєчасно поверненого кредиту; за використання кредиту не за цільовим призначенням згідно з п.3.2.2 Договору у розмірі 25% процентів від суми кредиту, що використано не за цільовим призначенням; за невиконання прийнятих на себе обов`язків згідно з п.3.2.3 Договору у розмірі 10% процентів від суми несвоєчасно сплачених процентів та комісійних винагород; за невиконання будь-якого з прийнятих на себе обов`язків згідно з п.п.3.2.4 3.2.15 Договору, - у розмірі 10 процентів від суми отриманого кредиту.

Відповідно до п.8.2 Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до строку, вказаного в п.1.1 Договору. Закінчення строку Договору не звільняє Позичальника від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

Додатковою угодою №1 до кредитного договору №87-04ПВ/2008 від 28.08.2008 року, за домовленістю сторін внесено наступні зміни до Договору, і, зокрема, п.3.1.2 Розділу 3 викладено в наступній редакції, за якою: для обліку нарахованих процентів за кредитом відкрити рахунок№0004.

Судом також встановлено, що позивач АТ «Мегабанк» належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 55 000 доларів США, з призначенням платежу: видача кредиту на споживчі цілі згідно кредитного договору №87-04ПВ/2008 від 28.08.2008 року, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_4 за період з 28.08.2008 року по 26.07.2017 року, та факт отримання кредитних коштів відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду справи не заперечувався, разом з тим, відповідач ОСОБА_1 в порушення п.1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору, а також п.3.2.3, 4.1, 4.2кредитного договору не належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом за період з 01.12.2013 року по 30.06.3017 року, у зв`язку з чим станом на 02.03.2017 року заборгованість за кредитом складає 29 752, 96 доларів США, в т.ч., сума прострочених платежів по кредиту за графіком платежів за період з 01.12.2012 по 30.06.2017 року включно складає 23 406, 96 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_4 за період з 28.08.2008 року по 26.07.2017 року та розрахунком заборгованості за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28.08.2008 року станом на 27.07.2017 року, за яким розрахунок заборгованості здійснено за курсом НБУ станом на 27.07.2017 року (1 долар США =25, 884860 грн.).

Крім того, заборгованість по сплаті відповідачем ОСОБА_1 процентів за користування кредитом за період з 01.12.2013 року по 30.06.2017 року становить 11 888, 37 доларів США, що також підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_4 за період з 28.08.2008 року по 26.07.2017 року та розрахунком заборгованості за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28.08.2008 року станом на 27.07.2017 року.

Тим самим, станом на 27.07.2017 року загальна сума заборгованості за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28.08.2008 року становить 41 641, 33 долари США, що в національній валюті становить 1 077 880, 00 грн., та штраф в розмірі 91 361, 65 грн. та складається з суми: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 29 752, 96 доларів США, еквівалент в національній валюті 770 151, 21 грн.;суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.12.2013 року по 30.06.2017 року включно в розмірі 11 888, 37 доларів США, еквівалент в національній валюті 307 728, 79 грн; суми штрафу в розмірі 91 361, 65 грн., з якої, відповідно до п.7.2 кредитного договору: 10% від суми несвоєчасно сплаченого кредиту становить 60 588, 69 грн. (23 406, 96 доларів США х 10% х 25, 884860); 10% від суми несвоєчасно сплачених процентів та комісійних винагород становить 30 772, 96 грн. (11 888, 37 доларів США х 10% х 25, 884860).

Зазначений розрахунок заборгованості за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28.08.2008 року станом на 27.07.2017 року відповідачами у будь-який спосіб не спростовано та не оспорено, а відтак приймається судом до уваги як належний.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України обов`язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору зобов`язання Позичальника за Договором забезпечуються іпотекою, згідно іпотечного договору та порукою фізичної особи згідно договору поруки.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в забезпечення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28.08.2008 року між ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», та правонаступником якого є АТ "Мегабанк", як Кредитором, та ОСОБА_2 , як Поручителем, укладено договір поруки №87-04ПВ/2008-п, за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання ОСОБА_1 в повному обсязі усіх його обов`язків, що виникли з кредитного договору №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року по наданню Кредитором Боржнику грошових коштів в сумі 55 000, 00 доларів США, строком з 28.08.2008 року до 27.08.2018 року з виплатою 11, 2% річних (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Договору поруки Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за порушення Боржником зобов`язань за кредитним договором, а саме: повернення кредиту у сумі 55 000, 00 доларів США у строк до 27 серпня 2018 року; сплату нарахованих процентів та комісійної винагороди згідно з умовами кредитного договору; сплату неустойки за несвоєчасну сплату процентів, повернення кредиту; сплату збитків у зв`язку з неналежним виконанням Боржником зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п.3.1, 3.2 Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов`язання Боржником як солідарний боржник.

Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючисплату основного боргу за кредитом, процентів, неустойки, комісійнихвинагород, відшкодуваннязбитків (обсягвідповідальностівизначається за згодоюсторін).

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свогообов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодуваннязбитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З огляду на викладене вище, відповідач ОСОБА_2 відповідає як солідарний боржник перед позивачем ПАТ «Мегабанк» за виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року, на підставі чорго, та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за укладеним з позивачем кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року, зокрема, в частині сплати процентів за користування кредитним коштами, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором в частині нарахованих та несплачених відсотків, розмір яких за період з 01.12.2013 року по 30.06.2017 року становить 11 888, 37 доларів США, та відповідно до п.7.2 кредитного договору позивачем нараховано штраф у розмірі 10% процентів від суми несвоєчасно сплачених процентів, що становить 30 772, 96 грн. (11 888, 37 доларів США х 10% х 25, 884860), на підставі чого суд вважає, що заявлена позивачем АТ "Мегабанк" вимога про солідарне стягнення з відповідачів: позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року станом на 27 липня 2017 року в сумі залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01 грудня 2013 року по 30 червня 2017 року включно в розмірі 11 888 доларів США 37 центів та штрафу в розмірі 30 772 грн. 96 коп. є обгрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

При цьому, як роз`яснив в п.12 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 ПленумВищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, - у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України, за змістом якої використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Окрім того, судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року, 28 серпня 2008 року між ВАТ «Мегабанк», правонаступником прав та обов`язків якого є пАТ «Мегабанк», та, в свою чергу, правонаступником якого є АТ "Мегабанк", як Іпотекодержателем, та відповідачем ОСОБА_2 , як Іпотекодавцем, було укладено іпотечний договір, який посвідчено 28 серпня 2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Новицькою І.О., зареєстровано в реєстрі за №3403, який (Договір) забезпечує виконання Боржником зобов`язання за кредитним договором від 28 серпня 2008 року №87-04ПВ/2008 та за будь-якими додатковими угодами до нього, укладеним між Іпотекодержателем та Боржником, згідно з умовами якого Іпотекодержателем було надано Боржнику грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 55 000, 00 доларів США, що за курсом Нацбанку України станом на 28 серпня 2008 року складає еквівалент 266 513, 50 грн., строком з 28 серпня 2008 року по 27 серпня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11, 2% процентів річних.

Договором забезпечується обтяження будь-якого збільшення основного зобов`язання та процентів за ним (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 іпотечного договору предметом іпотеки є: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 60, 18 кв.м, в т.ч., житловою площею 39, 7 кв.м, та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 24 червня 2008 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно ОКП «Кіровоградське ООБТІ» 24 червня 2008 року, номер запису 46727, в книзі 138, реєстраційний номер об`єкта в РПВН 15504004.

За рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, комісійної винагороди, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання, а також відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, відшкодування витрат щодо утримання і збереження предметів іпотеки, відшкодування витрат щодо страхування предметів іпотеки, відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору (п.1.3 іпотечного договору).

Сторони домовились, що згідно з висновками про вартість майна АТЗТ «Бізнес-експерт» від 28 липня 2008 року ринкова вартість предмету іпотеки становить 397 752, 00 грн.

Заставна вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін становить 397 752, 00 грн. (п.п.1.4, 1.5 іпотечного договору).

Відповідно до п.п.5.1 Розділу 5 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Боржником основного зобов`язання, а також з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 Розділу 5 «Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя» Іпотечного договору, - Іпотекодержатель має право при зверненні стягнення на предмет іпотеки: отримати на праві власності предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання; від свого імені проджати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, у порядку, встановленому чинним законодавством.

Визначені пунктом 5.2.1 Договору способи задоволення вимог Іпотекодержателя не перешкоджають Іпотекодержателю застосувати інші встановлені чинним законодавством України способи звернення стягнення на предмет іпотеки (п.п.5.2.2 п.5.2 Розділу 5 Іпотечного договору).

З огляду на зазначене, позивач АТ «Мегабанк» на підставі п.5.1 іпотечного договору та ст.33 Закону України «Про іпотеку» вважає, що є підстави звернути стягнення на зазначений предмет іпотеки шляхом його продажу від власного імені будь-якій особі-покупцеві й отримати задоволення вимог часткового погашення заборгованості за кредитним договором №87-04ПВ від 28 серпня 2008 року в розмірі 29 752, 96 доларів США та частини штрафу в розмірі 29 098, 79 грн., - за рахунок предмета іпотеки.

Суд, в свою чергу, зауважує, що спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним, крім того, спосіб захисту цивільного права чи інтересу можу бути судовим (ст.16 ЦК України) та позасудовим (ст.ст.17-19 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.3 ст.33 зазначеного Закону).

Тим самим, зазначений Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.

Встановлено, що позивач АТ «Мегабанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу позивачем від власного імені цього предмета будь-якій особі-покупцеві на підставі статті 38 Закону.

В свою чергу, суд зауважує, що сторони за іпотечним договором від 28 серпня 2008 року в п.п.5.2.1п.5.2 Розділу 5 іпотечного договору досягли домовленості про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя, про який просить суд позивач - шляхом продажу іпотекодержателем від власного імені предмета іпотеки третій особі.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки(частина друга статті 36 Закону).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Судом встановлено, що сторони за іпотечним договором від 28 серпня 2008 року погодили іпотечне застереження, а саме: визначили в іпотечному договорі обидва передбачені частиною третьою статті 36 Закону способи задоволення вимог іпотекодержателя: звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотеко держателем; звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Крім того, п.п.5.2.2 п.5.2 Розділу 5 Іпотечного договору сторони погодили, що визначені пунктом 5.2.1 Договору способи задоволення вимог Іпотекодержателя не перешкоджають Іпотекодержателю застосувати інші встановлені чинним законодавством України способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

На відміну від такого різновиду позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки як звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (що може передбачати способи задоволення вимог іпотекодержателя, визначені у частині третій статті 36 Закону), судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з абзацом четвертим частини першої статті 39 Закону передбачає, що суд у резолютивній частині відповідного рішення обов`язково визначає спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 вказаного Закону.

Суд також звертає увагу, що процедура продажу предмета іпотеки, передбачена статтею 38 Закону, може бути застосована як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки і в судовому порядку (про що суд згідно з абзацом четвертим частини першої статті 39 Закону має вказати у судовому рішенні про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), і у позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Разом з тим, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону).

Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, і лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону. Недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові (Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки), підготовлене Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України).

Матеріали справи не містять доказів надіслання позивачем АТ «Мегабанк», як іпотекодержателем, іпотекодавцю ОСОБА_2 та боржнику ОСОБА_1 саме письмової вимоги про усунення порушення з зазначенням у ній стислого змісту порушених зобов`язань, вимоги про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, що, в свою чергу, свідчить про недотримання позивачем положень ч.1 ст.35 Закону та, відповідно, є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на викладене вище, суд вважає необґрунтованими доводи позивача АТ «Мегабанк» про наявність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 60, 18 кв.м, в тому числі житловою площею 39, 7 кв.м, що належить ОСОБА_2 , в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року в розмірі 29 752, 96 доларів США та частини штрафу в розмірі 29 098, 79 грн., шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі іпотечного договору від 28 серпня 2008 року ПАТ «Мегабанк» у порядку, встановленому чинним законодавством, з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем за ціною відповідно до висновку про вартість майна ТОВ «РІЕЛТІ-БРОКЕРІДЖ» від 25 травня 2017 року, а саме 799 250, 00 грн., з правом отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення АТ «Мегабанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, при цьому, на переконання суду, позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав як іпотекодержателя, з безпідставною вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його (предмету іпотеки) продажу позивачем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі статті 38 Закону, враховуючи ті обставини, що сторони за іпотечним договором передбачили у ньому (іпотечному договорі) застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно з яким позивач має можливість самостійно звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, що є наслідком відмови позивачу АТ «Мегабанк» в задоволенні цієї позовної вимоги, а так само, похідних від неї позовних вимог про виселення відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та зняття відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

При цьому, враховуючи, що позивачу АТ «Мегабанк» відмовлено в задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, та, враховуючи підстави відмови, судом не досліджується наявність або ж відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Крім того, при вирішенні питання про розподіл між сторонами судових витрат по справі в порядку вимог ст.141 ЦПК України, та, враховуючи, що позов позивача АТ «Мегабанк» задоволено частково, на підставі чого з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача АТ "Мегабанк" підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 2 538 грн. 76 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зі зняттям з реєстраційного обліку, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь акціонерного товариства «Мегабанк», , заборгованість за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року станом на 27 липня 2017 року в сумі залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01 грудня 2013 року по 30 червня 2017 року включно в розмірі 11 888 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят вісім) доларів США 37 центів та штрафу в розмірі 30 772 (тридцять тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь акціонерного товариства «Мегабанк», , судовий збір в розмірі по 2 538 грн. 76 коп. з кожного.

В задоволенні позовних вимог АТ «Мегабанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 60, 18 кв.м, в тому числі житловою площею 39, 7 кв.м, що належить ОСОБА_2 , в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №87-04ПВ/2008 від 28 серпня 2008 року в розмірі 29 752, 96 доларів США та частини штрафу в розмірі 29 098, 79 грн., про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд, через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова