Справа № 490/347/13- ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича, боржник ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича, в якому він просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до погашення заборгованості за виконавчим документом в повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилається на те, що на виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавче провадження № 54962320 з виконання виконавчого листа № 2/490/2043/2013, виданого 26.01.2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 244Ф-08 від 03.09.2008 року в сумі 343 769,28. Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» судовий збір в розмірі 1 609,50 грн. з кожного.

Станом на день звернення до суду з даним поданням боржник суму боргу на користь стягувача не сплатив, жодних дій для виконання рішення суду боржник не вчиняє, що вказує на наявність факту ухилення боржника від виконання рішення суд.

Враховуючи повноту вчинення виконавчих дій, наявність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання судового рішення щодо стягнення значної суми грошових коштів у якості погашення заборгованості, з урахуванням того, що боржник, не виконуючи рішення суду, здійснюючи виїзди за межі України, з метою повного, своєчасного виконання рішення суду, приватний виконавець просив вказане подання задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

28.04.2021 року матеріали справи передано на розгляд судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. просив розгляд даного подання проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Постановою приватного виконавця приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. від 20.10.2017 року відкрито виконавче провадження № 54962320 з примусового виконання виконавчого листа № 2/490/2043/2013, виданого 26.01.2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва щодо стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 244Ф-08 від 03 вересня 2008 року в сумі 343 769 (триста сорок три тисячі сімсот шістдесят дев`ять) грн. 28 коп. Також стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» судовий збір в розмірі по 1609 (одна тисяча шістсот дев`ять) грн. 50 коп. з кожного.

Боржником у вказаному виконавчому проваджені є ОСОБА_1 .

Вищезазначена постанова направлялась боржнику, проте в матеріалах справи відсутній докази, що підтверджують її отримання останньою.

Того ж дня, постановою приватного виконавця, накладено арешт на майно, що належить боржнику: все рухоме і нерухоме майно, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 379 916,11 грн.

Згідно копії відповіді Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області від 12.12.2017 року, що надійшла на запит від 05.12.2017 року, гр. ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон: серія НОМЕР_3 від 08.02.2013 року.

26.03.2018 року за вихідним № 408 приватним виконавцем було направлено запит до Державної прикордонної служби України щодо надання інформації чи перетинав кордон України боржник ОСОБА_1 .

Згідно відповіді за вихідним № 216 від 12.04.2018 року, боржник ОСОБА_1 перетинав кордон в 2016-2017 роках.

З відповіді Державної фіскальної служби України № від 20.02.2019 року на запит від 17.02.2019 року, вбачається, що інформація стосовно ОСОБА_1 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО - відсутня.

Крім того, згідно відповідей Пенсійного фонду України від 17.09.2019 року, що надійшли на запити приватного виконавця від 17.09.2019 року, ОСОБА_1 не значиться отримувачем пенсії, чи особою, яка працює за трудовим та цивільно-правовим договорами.

16.03.2020 року за вихідним № 1709 приватним виконавцем було направлено повторний запит до Державної прикордонної служби України щодо надання інформації чи перетинав кордон України з дати набрання рішенням чинності 26.01.2016 року боржник ОСОБА_1 .

Згідно відповіді за вихідним № 684 від 14.04.2020 року, боржник ОСОБА_1 перетинав кордон в 2016-2017 роках.

27.04.2020 року приватним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає.

Постановою приватного виконавця від 28.10.2020 року оголошено в розшук майно боржника: Honda, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить боржнику ОСОБА_1 .

Того ж дня постановою приватного виконавця накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1

06.04.2021 року приватним виконавцем було повторно здійснено вихід за адресою боржника: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає.

В ст. 13 Загальної декларації прав людини зазначено, що кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.73 № 2148-VIII встановлено, що кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свобода вибору місця проживання. Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших осіб і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Частиною першою статті 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною четвертою ст. 313 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Системний аналіз наведених вище норм міжнародного та національного законодавства свідчить про те, що застосування судом обмеження права у вигляді виїзду фізичної особи за кордон має відбуватись з урахуванням його природи як конституційного права громадянина, яке встановлюється ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України та низкою міжнародних угод, які є частиною національного законодавства України, зокрема Міжнародним пактом про громадянські і політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (статті 5, 8, 18 Конвенції).

Враховуючи правову природу права особи на вільне пересування як одного із основоположних прав людини і громадянина та переважно майновий характер цивільних спорів, можна дійти висновку про обмеження права на виїзд за кордон у порядку цивільного судочинства як виняткового заходу.

Частиною третьою статті 441 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Поряд з цим, підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачено приписами Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» .

Статтею 6 (п. 5) названого Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів

Аналіз вищевказаних приписів свідчить про те, що обов`язковою умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є ухилення його від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Сама пособі наявність суми заборгованості за виконавчим документом або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язань, без надання суду достовірних даних про факт такого ухилення.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а також обізнаність боржника про існування вищезазначеного виконавчого провадження - відсутні.

Виходячи з матеріалів подання та з урахуванням вищевказаних законодавчих положень, суд дійшов висновку, що факт свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього вимогою, залишився доказово непідтвердженим, оскільки відсутні будь-які підтвердження, що боржник обізнаний про існування виконавчого провадження № 54962320.

Так, у поданні державного виконавця не наведено жодного обґрунтування щодо конкретних дій боржника, спрямованих на свідоме ухилення від виконання виконавчого листа № 2/490/2043/2013 від 26.01.2016 року.

За таких обставин справи та з урахуванням гарантованого конституційними нормами права особи на вільне пересування, у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 3 Конституції України, ст.ст. 12, 260, 441 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича, боржник ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Саламатін