Справа № 562/1074/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2021 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді Ємельянової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Аврамчук Н.П.

представника позивача адвоката Гнатюка Ю.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, вказуючи, що вона була визнана потерпілою у кримінальному провадженні № 0003968 від 15 червня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України.

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України,та призначено покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді 9 (Дев`яти) років позбавлення волі. Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 березня 2019 року залишено без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_1 , захисника адвоката Теперика О.В. та потерпілої ОСОБА_2 без задоволення.

Стверджує, що ніякими коштами не виміряти горе матері, яка втратила єдиного сина, котрий був надією і опорою для батьків у старості. Зазначає, що відповідач, позбавивши життя її сина, позбавив і продовження роду, і спокою батьків на все життя, яке їм відведено на цьому світі, тому вчинку відповідача не може бути ніякого виправдання і ніяка сума грошових коштів не применшить біль втрати сина, і ніколи її життя не буде таким, як було до трагедії, яка сталася 12 червня 2017 року. Заподіяну їй моральну шкоду, спричинену смертю єдиного сина, оцінює у розмірі 500000 (П`ятсот тисяч) гривень.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь 500000 (П`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 3000 (Три тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Гнатюк Ю.О. позов підтримав у повному об`ємі, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції позов не визнав. Пояснив суду, що, дійсно, син позивача загинув від його рук, він спричинив потерпілому поранення, від якого останній помер. Однак він не мав наміру позбавляти його життя, він змушений був захищатися, тому вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 березня 2019 року в справі № 562/4081/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України,та призначено покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді 9 (Дев`яти) років позбавлення волі.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року та постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 березня 2019 року залишено без змін.

Засуджений за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 березня 2019 року ОСОБА_1 відбуває покарання у Державній установі "Полицька виправна колонія (№76)", що стверджується довідкою № 7/1333, виданою 18 травня 2020 року Державною установою "Полицька виправна колонія (№76)".

За вироком суду, 12 червня 2017 року приблизно о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , в автомобілі марки «BMW-520» з державними номерними знаками « НОМЕР_1 », що знаходився на дорозі між селами Здовбиця та Глинськ Здолбунівського району Рівненської області, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_3 , з мотивів особистої неприязні, умисно, наніс останньому один удар ножем в праву половину передньої поверхні грудей, в результаті чого завдав тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння у вигляді ножового проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудей справа з наскрізним ушкодженням правого вушка серця, яке супроводжувалося вираженою внутрішньо-грудною та зовнішньою кровотечею, що призвела до масивної крововтрати та стала безпосередньою причиною смерті ОСОБА_3 .

Крім того, 12 червня 2017 року приблизно о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись на дорозі між селами Здовбиця та Глинськ Здолбунівського району Рівненської області, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу до автомобіля марки «BMW-520», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належав ОСОБА_3 , умисно, викрав з нього особисті речі останнього, а саме:

-мобільний телефон марки «Pantech P9070» вартістю 633 грн. 75 коп.,

-мобільний телефон «Samsung J120HZKDSEK» вартістю 1173 грн. 33 коп.,

-автомобільний відеореєстратор «Х-vision F 800» вартістю 1582 грн. 75 коп.,

-FM модулятор «Digital Power DR-16» вартістю 191 грн. 33 коп., чим завдав матеріального збитку на загальну суму 3581 грн. 16 коп.

Також, 12 червня 2017 року приблизно о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись на дорозі між селами Здовбиця та Глинськ Здолбунівського району Рівненської області, з особистих інтересів, маючи умисел на викрадення офіційного документа, шляхом вільного доступу до автомобіля марки «BMW-520» державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належав ОСОБА_3 , умисно, незаконно заволодів свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке 13 вересня 2014 року видане останньому центром ДАІ 6102 на вказаний вище автомобіль.

Крім того, 12 червня 2017 року приблизно о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись на дорозі між селами Здовбиця та Глинськ Здолбунівського району Рівненської області, з особистих інтересів, маючи умисел на викрадення офіційного важливого особистого документа, шляхом вільного доступу до автомобіля марки «BMW-520» державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належав ОСОБА_3 , умисно, незаконно заволодів посвідченням водія серії НОМЕР_3 , яке 26 червня 2009 року видане останньому Львівським відділом РЕР ДАІ.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Судом встановлено, що під час кримінального провадження потерпілою не пред`являвся цивільний позов.

Частиною 7 ст.128 КПК України передбачено, що особа, яка не заявляла цивільного позову в кримінальному провадженні, має право заявити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи із вимог розумності та справедливості, враховуючи характер, обсяг, тривалість та глибину душевних страждань ОСОБА_2 , внаслідок втрати єдиного сина, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 500000 (П`ятсот тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

На підставі наведеного позов підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Згідно положень ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 року у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, позивачем ОСОБА_2 надано суду ордер на надання правничої (правової) допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 3-Ф від 06 квітня 2020 року, акт про прийняття-передачі наданих послуг від 20 квітня 2020 року, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, квитанцію до прибуткового касового ордера № 3-Ф від 30 квітня 2020 року на суму 3000 (Три тисячі) гривень, сплачених адвокату Гнатюку Ю.О. за правову допомогу.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, складність справи, яка розглянута судом в порядку загального позовного провадження, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням принципів пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3000 (Три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу адвоката.Оскільки, в силу п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи позивач звільнена, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, що відповідає положенням частини 6 статті 141 ЦПК України та вимогам Закону України "Про судовий збір", у розмірі 5000 (П`ять тисяч) гривень. Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 82, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст.23, 1167, 1177 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 500000 (П`ятсот тисяч) грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 3000 (Три тисячі) грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ), банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 5000 (П`ять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Здолбунівський районний суд Рівненської області (підпункт 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; місце відбування покарання: Державна установа "Полицька виправна колонія №76" (місцезнаходження: 34375, с.Іванчі Володимирецького району Рівненської області, вул.Лісова).

Повний текст рішення складено 07 грудня 2021 року.

С у д д я