г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4159/20
Номер провадження 2/213/397/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 квітня 2021 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Нестеренка О.М.

секретар судового засідання Стаматова А.В.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «АЛАНД», треті особи Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, яку в подальшому уточнив, та просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований у реєстрі за номером 4050, стягнути з ТОВ «ФК «АЛАНД» кошти у розмірі 15 437,01 грн., які були стягнуті з нього у виконавчому провадженні, відкритому на підставі вказаного виконавчого напису, а також стягнути понесені судові витрати у розмірі 2169,20 грн., яка складається із судового збору за подання позову до суду - 840.80 грн., за подання уточненого позову 908,00 грн., та за заяву про забезпечення позову 420,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2020 року за його місцем роботи надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. № ВП 62620854 від 21.07.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, доходи на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №4050 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» коштів у розмірі 20 759,45 грн., про що він дізнався у листопаді 2020 року.

З виконавчим написом позивач не погоджується, оскільки ніяких боргових зобов`язань перед ТОВ «ФК «АЛАНД» не має, у договірних відносинах з цією організацією не перебував, а також ним не укладався договір з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого, як зазначено у виконавчому написі, є ТОВ «ФК «АЛАНД». Зазначив, що він підписував заяву про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та її обслуговування, відповідно до якої ПАТ «Дельта Банк» надавав йому кредитні кошти у розмірі 15000 грн., при цьому термін дії цієї картки закінчився у 2015 році, коли була відкликана банківська ліцензія ПАТ «Дельта Банк». Письмових вимог про повернення кредитних коштів йому не надсилалось, рішення про стягнення заборгованості не приймалось.

Вважає, що виконавчий напис був вчинений з грубим порушенням Порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами України та за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначив, що нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості, а оскільки термін дії цієї картки сплинув у 2015 році, відповідач пропустив строки позовної давності щодо стягнення заборгованості.

Посилаючись на правовий висновок Верховного суду, зроблений у справі № 6-887цс17, згідно з яким боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напис, просить визнати цей виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Також позивач уточнив, що незважаючи на зупинення стягнення за виконавчим написом ухвалою суду від 04.12.2020, за період з 01.08.2020 по 01.01.2021 із його заробітної плати було утримано 15437,01 грн. Оскільки цю суму відповідач набув без достатньої правової підстави, то відповідно до ст. 1212 ЦК України зобов`язаний її повернути потерпілому.

Ухвалою від 04.12.2020 було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 62620854.

22.12.2020 судом було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.01.2021 в підготовчому судовому засіданні за клопотанням позивача витребувано докази у приватного нотаріуса належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, та його копію; у приватного виконавця копії матеріалів виконавчого провадження.

09.03.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

На ухвалу суду про витребування доказів приватний нотаріус надіслав копії документів, на підставі яких ним було вчинено виконавчий напис, будь-яких клопотань, як третя особа у справі, суду не надав.

Приватний виконавець надіслав копію матеріалів виконавчого провадження, відкритого на підставі оспорюваного виконавчого напису, будь-яких клопотань від нього не надходило.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач та треті особи про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але до суду не з`явилися, відповідач відзив на позов не подав.

За таких обставин суд ухвалив проводити розгляд справи без участі сторін та третіх осіб, та ухвалив про заочне рішення відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані стороною позивача та витребувані судом докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

22.01.2014 між ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із заявою № 001-26031 про отримання кредитної картки «VIZA» з кредитним лімітом 15000,00 грн., та як зазначено в заяві, отримав картку та ПІН-код до неї. Заява підписана ОСОБА_1 та представником банку /а.с.7, 60/.

03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 , як боржника за кредитним договором № 001-26031-220114 від 22 січня 2014 року, укладеним між ПАТ «ДЕЛЬТа БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги 144/К від 26 січня 2018 року є ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги 14/05/2020-ФА від 14 травня 2020 року є ТОВ «ФК «АЛАНД», заборгованості за період з 14.05.2020 по 25.05.2020 у сумі 20759,45 грн., яка складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту у сумі 13851,66 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом у сумі 6407,79 грн., і плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500,00 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі № 4050 /а.с.6, 61-62/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. від 21.07.2020 на підставі вказаного виконавчого напису відкрите виконавче провадження ВП № 62620854 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості у розмірі 20759,45 грн., та у цьому виконавчому провадженні винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 219,88 грн. та про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 2075,05 грн. /а.с.70-73/.

24.07.2020 приватним виконавцем звернуто стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , які він отримує від ПрАТ «Інгулецький ГЗК» /а.с.76-77/.

За повідомленням ПрАТ «Інгулецький ГЗК» приватному виконавцю виконавчий напис прийнято до виконання 03.08.2020 /а.с.84/.

З наданих приватним виконавцем матеріалів виконавчого провадження, надісланих на ухвалу суду, зокрема звітів про здійснення відрахувань із заробітної плати ОСОБА_1 в ПрАТ «ІнГЗК» протягом серпня-жовтня 2020 року стягувались кошти на підставі виконавчого напису /а.с.81-83, 90-94/.

Позивач наданою довідкою підтвердив, що із його заробітної плати за серпень, вересень, жовтень, листопад 2020 року стягнуто 15437,01 грн. згідно ВП № 62620854 /а.с.52/.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із факту вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою КМУ від 29.06.99 № 1172.

Згідно з п.2 цього Переліку, зі змінами та доповненнями, для одержання виконавчого напису щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Підпунктами 1.1.,1.2 п.1 гл.16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більш ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Аналіз зазначеної норми Закону свідчить про те, що відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Отже відповідно до норми цієї статті Закону, обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору щодо заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд вважає, що захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17.

На підставі ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

З наданих приватним нотаріусом доказів, які витребовував суд, стосовно документів, що були надані стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, видно, що 26.01.2018 між ТОВ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 144/К, згідно з ким ТОВ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги за договором кредиту, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «ДЕЛЬТА БАНК». Згідно з Договором відступлення прав вимоги № 14/05/2020-ФА від 11.05.2020 підтверджено перехід права вимоги від ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ТОВ «ФК «АЛАНД», що підтверджує ту обставину, що останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 .

Водночас, суд вважає, що надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис, не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості ОСОБА_1 перед правонаступником Дельта Банку - ТОВ «ФК «АЛАНД» на день вчинення напису. При цьому суд керується наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ТОВ «ФК «АЛАНД» нотаріусу не було надано оригіналу кредитного договору, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , оскільки його копія не містить відмітки приватного нотаріуса про відповідність її оригіналу; до того ж, незважаючи на те, що в якості додатку до заяви зазначено розрахунок суми заборгованості, нотаріусу фактично надано виписку з особового рахунка за кредитним договором № 001-26031-220114 ОСОБА_1 , згідно з якою станом на 25.05.2020 заборгованість за вказаним кредитним договором не погашена і складає 20 259,45 грн.

Однак вказана виписка всупереч вимогам п.5.5 Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою НБУ №254 від 18.06.2003 не містить такі обов`язкові реквізити як дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції, а тому неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. При цьому, як зазначено у виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період з 14 травня 2020 року по 25 травня 2020 року, тобто фактично за 12 днів, у сумі 20259,45 грн., що також викликає у суду сумнів щодо безспірності заборгованості. Приймаючи до уваги той факт, що кредитні кошти на картку позивач отримував у 2014 році, і стверджує, що строк дії картки закінчився у 2015 році, тобто стягувач звернувся до нотаріуса поза межами трирічного строку позовної давності, суд вважає, що безспірність заборгованості перед стягувачем не підтверджена.

Також суд не вважає копію реєстру поштових відправлень належним доказом того, що боржнику кредитором направлялася письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором, оскільки в реєстрі адреса ОСОБА_1 зазначена неповно (не вказано номер квартири).

При цьому Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Як зазначено у п.10 Узагальнення ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів): б) документи що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Незважаючи на те, що у виконавчому написі зазначено про те, що строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів, за відсутності будь-яких доказів тієї обставини, що ОСОБА_1 сплачував (або навпаки не сплачував) борг за кредитом, суд позбавлений можливості з`ясувати чи мав місце сплив строку позовної давності, а відповідно і не має можливості перевірити, чи було дотримано приватним нотаріусом положення ст.88 Закону України «Про нотаріат», згідно з якою виконавчий напис вчинюється, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більш ніж 3 роки.

Суд враховує також, що боржник (позивач у справі) фактично не згоден з сумою заборгованості, на яку нотаріусом виданий виконавчий напис, тому вважає, що за умови ненадання доказів відповідачем, надані позивачем докази свідчать про недоведеність суми заборгованості, яка не може бути розцінена, як безспірна.

Окрім того, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 було внесенозміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 вищевказану постанову залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду 20 червня 2018 року відмовила у перегляді ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.

Тобто, на цей час діє редакція Переліку, затверджена Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, якою передбачено можливість вчинення виконавчого напису нотаріусу тільки на нотаріально посвідченому кредитному договорі.

Саме такої позиції дотримався Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, провадження № 61-14105 св18.

З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема, статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, як вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений.

Крім того, як зазначено вище, судом встановлено відсутність доказів безспірності заборгованості, а тому оспорюваний виконавчий напис не підлягає виконанню.

Суд при цьому керується правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17, від 10.10.2018 у справі № 405/1015/17 та Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц, які відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК мають застосовуватись іншими судами до відповідних правовідносин.

Водночас суд враховує, що доказів на спростування зазначеного ані відповідачем, ані третьою особою приватним нотаріусом - суду не було надано.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача коштів у розмірі 15437,01 грн., як безпідставно набутого майна, суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з частиною другою цієї статті, положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Під час судового розгляду позову встановлено, що виконавчий напис, вчинений 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» грошових коштів у розмірі 20759,45 грн., зареєстрованого в реєстрі за номером 4050, визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.1212 ЦК України.

За таких обставин, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти відсутня, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача безпідставно набутого майна.

Як, зазначалось вище, згідно з довідкою, наданої позивачем, в межах виконавчого провадження № 62620854 із заробітної боржника ОСОБА_1 було стягнуто 15 437,01 грн.

Водночас, з матеріалів виконавчого провадження видно, що на виконання постанов приватного виконавця із заробітної плати боржника першочергово стягнуто 400,00 грн. витрати на проведення виконавчих дій, а також стягувались суми на погашення боргу за кредитним договором у розмірі 20% заробітку, який залишився після вирахування триманих обов`язкових платежів, та у розмірі 2 % - основна винагорода приватного виконавця. Оскільки довідку позивачем надано за період з серпня по листопад, а звіти приватним виконавцем надано за період з серпня по жовтень 2020 року, то проведеним судом розрахунком встановлено, що за період з серпня по листопад 2020 року із заробітку позивача стягнуто 13 670,02 грн. в рахунок основаного боргу за виконавчим написом, тобто на користь ТОВ «ФК «АЛАНД», та 1766,99 грн. на користь приватного виконавця, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів у розмірі 15437,01 грн. підлягають частковому задоволенню у сумі 13 670,02 грн. Безпідставне набуття відповідачем коштів у розмірі 1766,99 грн. позивачем не доведено.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд з урахуванням часткового задоволення позову відповідно до ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі, понесеному за вимогу немайнового характеру - 840,80 грн., у розмірі, пропорційному розмірі задоволених позовних вимог майнового характеру, що становить 804,06 грн. та 420,40 грн. - за подання заяви про забезпечення позову, а всього у розмірі 2065,26 грн.

Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.1212 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 138, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «АЛАНД», треті особи Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис, вчинений 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, зареєстрований у реєстрі за номером 4050, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «АЛАНД» заборгованості в сумі 20759,45 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «АЛАНД», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 13 670 (тринадцять тисяч шістсот сімдесят) грн. 02 коп., стягнуті в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису № 4050 від 03.07.2020, та на повернення сплаченого судового збору 2065 (дві тисячі шістдесят п`ять) грн. 26 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «АЛАНД» 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.14, офіс 301;

Треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович 10008, Житомирська область, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35;

Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна 02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, буд 4-А, офіс 35-А.

Повне рішення складено 28.04.2021.

Суддя О.М. Нестеренко