Справа № 206/290/21
Провадження № 2/206/430/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.04.2021 м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська:

головуючої судді Поштаренко О.В.

за участю секретаря Дерця В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник акціонерного товариства «Акцент-Банк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що відповідно до укладеного 03.04.2017 договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у Анкеті-Заяві. У свою чергу відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 12.12.2020 має заборгованість у загальному розмірі 16524,13 грн., з яких: 10536,27 грн. - заборгованість за кредитом; 5788,04 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 200 грн. - пеня.

25.01.2021 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості.

05.02.2020 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву було залишено без руху.

15.02.2021 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська поштою було направлено заяву з додатками про усунення недоліків.

16.02.2021 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін) на 12.03.2021.

16.02.2021 копію ухвали про відкриття провадження та судовий виклик було направлено на адресу позивача. Також 16.02.2021 копію ухвали про відкриття провадження, судовий виклик та копію позовної заяви було направлено на адресу відповідача.

У судове засідання призначене на 12.03.2021 представник позивача не з`явився, разом із позовною заявою представником позивача було подано клопотання про розгляд справи за його відсутності. Окрім того в клопотанні останній зазначив, що не заперечує проти винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених в ч. 1 ст. 280 ЦПК України (а.п.4).

12.03.2021 відповідач за викликом до суду не з`явився, у зв`язку з чим було відкладено розгляд справи на 29.03.2021, на сайті «Судова влада України» було розміщено оголошення з викликом останнього, проте ОСОБА_1 29.03.2021, так і не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином, шляхом направлення смс - повідомлення останньому, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься довідка (а.п. 39). На сайті «Судова влада України» було розміщено оголошення з викликом останнього (а.п. 40). Розгляд справи у зв`язку із неявкою всіх учасників процесу було відкладено на 19.04.2021.

Розгляд справи 19.04.2021 також було відкладено на 28.04.2021, у зв`язку із неявкою всіх учасників процесу.

Відповідач в судові засідання призначені на 12.03.2021, 29.03.2021, 19.04.2021, 28.04.2021 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток поштою, в матеріалах справи міститься конверт, повернутий поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.п.46). Відповідач неодноразово повідомлявся про розгляд справи через розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.п. 26,40,44). Відповідач причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не направляв, відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.04.2017 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк».

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що відповідач погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг.

З наданого розрахунку заборгованості, яким позивач обґрунтовує свої вимоги вбачається, що станом на 12.12.2020 має заборгованість у загальному розмірі 16524,13 грн., з яких: 10536,27 грн. - заборгованість за кредитом; 5788,04 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 200 грн. - пеня.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-банк» процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути нараховані проценти за несвоєчасну сплату кредиту.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03.04.2017, посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-банк», які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms, як невід`ємні частини договору.

Однак, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цим Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг ознайомився відповідач та погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-банк».

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про процентну ставку за кредитом, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даному випадку Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-банк», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.04.2017 шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

При цьому вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

У той же час, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку акціонерному товариству «Акцент-банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь акціонерного товариства «Акцент-банк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10536,27 грн.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2102грн., сплачений ним при подачі позову, оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 1340,28 грн., пропорційно частині задоволених вимог (10536,27*100/16524,31*2102/100 = 1340,28).

Керуючись ст. ст. 81, 207, 526, 530, 549, 551, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1056 ЦК України, ст. ст. 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов позовною заявою акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» (м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ) заборгованість за тілом кредиту відповідно до кредитного договору в сумі 10536 (десять тисяч п`ятсот тридцять шість) грн. 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» (м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1340 (однієї тисячі триста сорока) грн. 28 коп.

В решті частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Самарський районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.В. Поштаренко