Провадження № 2/161/5209/21
У Х В А Л А

13 грудня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Юхим А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву позивача Адвокатського об`єднання «Правовий стандарт» до ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Адвокатського об`єднання «Правовий стандарт» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Вказана заява обґрунтована тим, що Адвокатське об`єднання «Правовий стандарт» (далі АО «Правовий стандарт») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу у розмірі 257954,52 грн. Підставою для звернення до суду стало те, що 31.10.2009 між адвокатом Тарашевським С.В. та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання правової допомоги. В подальшому між АО «Правовий стандарт» та ОСОБА_1 були укладені договори про надання правової допомоги № 26 від 17.09.2013, № 159 від 26.01.2015 та № 037 від 03.09.2019 за якими був визначений розмір винагороди, що становить 50 % від суми грошових коштів, які відповідно до рішення суду будуть присудженні до стягнення на користь ОСОБА_1 , або сплачені цивільним відповідачем чи іншою особою.

14.08.2018 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч.1 ст.286 КК України та виправдано за недоведеністю в його діях складу криманільного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 05.12.2018 вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2018 залишено без змін Волинським апеляційним судом.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.02.2020, яке залишено без змін ухвалою Волинського апеляційного суду від 12.05.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Головне управління Національної поліції у Волинській області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури, суду задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 515909,03 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, шляхом зобов`язання Державної Казначейської служби України списати зазначену суму з відповідного рахунку, на якому акумулюються кошти Державного бюджету України. 13.08.2021 в порядку черговості здійснено виплату зазначених грошових коштів на користь ОСОБА_1 , після чого у нього виникло грошове зобов`язання в розмірі 257954,52, що становить винагороду АО «Правовий стандарт» за надання правової допомоги.

Однак, відповідач виконувати зобов`язання відповідно до договору відмовляється, уникає зустрічей та не відповідає на телефоні дзвінки, що змусило АО «Правовий стандарт» звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів, а не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, нівелювання ефективного захисту.

Посилаючись на викладене, просить суд, вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.12 га, кадастровий номер :02:001:6227, реєстраційний номер: 228, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0.3368 га, кадастровий номер :02:001:6226, реєстраційний номер: 28 та кошти, які знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 у межах 257954,52 грн.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд установив таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майна та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходятьсяу нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно зі ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи маєправо вжити передбаченихст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка № 285893943 від 22.11.2021), ОСОБА_1 н аправі приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.12 га, кадастровий номер :02:001:6227, реєстраційний номер: 228, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0.3368 га, кадастровий номер :02:001:6226, реєстраційний номер: 28.

Із довідки за реквізитами від 04.06.2020 випливає, що на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито рахунок НОМЕР_1 . Попри це, суду не надано доказів, які підтверджують правовий режим такого банківського рахунку.

Крім цього, позивачем заявлено ціну позову у сумі 257954,52 грн. а з висновку оцінювача про вартість об`єкта оцінки, а саме земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.12 га, кадастровий номер :02:001:6227, реєстраційний номер: 228 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0.3368 га, кадастровий номер :02:001:6226, реєстраційний номер: 28, вбачається, що ринкова вартість земельної ділянки :02:001:6227 становить 91781,00 грн., а земельної ділянки :02:001:6226 232117,00 грн., відповідно. Доказів вартості житлового будинку по АДРЕСА_1 , суду не надано.

Судом встановлено, що між сторонами наявний реальний спір, а відтак між заходом забезпечення позову і предметом позову існує безпосередній зв`язок, невжиття таких заходів може призвести до утруднення повернення сторін спору у попередній стан.

Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, зокрема шляхом накладення арешту на земельні ділянки :02:001:6227 та :02:001:6226, в межах ціни позову 257954,52 грн.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 352, 353, 354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача Адвокатського об`єднання «Правовий стандарт» до ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Адвокатського об`єднання «Правовий стандарт» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити частково.

Накласти арешт на належні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , земельні ділянки:

-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.12 га, кадастровий номер :02:001:6227, реєстраційний номер: 228;

-для ведення особистого селянського господарства, площею 0.3368 га, кадастровий номер :02:001:6226, реєстраційний номер: 28.

Ухвалу до негайного виконання надіслати у Луцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Винниченка, 27-А, м. Луцьк).

Про результати виконання ухвали Луцькому районному відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), повідомити суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта