Справа № 758/1183/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Рибалки Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кужелєвої Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат та упущеної вигоди,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат та упущеної вигоди, в якому просить стягнути з відповідачки суму у розмірі 46876 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Власником 1/3 частини квартири є відповідачка. Спроби вирішити питання спільного користування майном за узгодженням сторін відповідачка ігнорує. На даний час відповідачка продовжує проживати у спірній квартирі, позивача в квартиру не допускає, чим чинить перешкоди у здійсненні права власності, у зв`язку з чим, позивач вимушений наймати житло та нести додаткові майнові витрати. Крім того, відповідачкою не сплачуються житлово - комунальні послуги. Розмір витрат, які поніс позивач складаються з: витрат на комунально - експлуатаційні послуги в сумі 10000 грн. за період з лютого 2018 року по січень 2021 року; упущеної вигоди (збитки, отримані внаслідок неможливості користування 2/3 частини квартири), яка згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «ЕТАЛОН-Експертиза» у період з 01.03.2018 по 28.02.2021 в сумі 131000, оплати послуг експертизи в сумі 3000 грн., судового збору в сумі 1440 грн., що в загальній сумі становить 142440 грн. У зв`язку з відмовою відповідачки у добровільному порядку відшкодувати понесені позивачем витрати, останній вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 лютого 2021 року, головуючим суддею у справі визначено Рибалку Ю.В.

Ухвалою судді від 02 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат та упущеної вигоди залишено без руху та надано строку позивачу для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

12 квітня 2021 року позивачем на виконання ухвали судді усунуто недоліки.

13 квітня 2021 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат та упущеної вигоди. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачка в установлений судом строк не подали заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та не подала відзиву на позов у відповідності до ст. 178 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що на праві спільної часткової приватної власності ОСОБА_1 належить 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васильєвою Н.І., реєстр № 178.

Також, по 1/3 частині вказаної квартири належить відповідачці ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

За змістом частин першої-третьої статті 358 ЦІК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

На підтвердження розміру упущеної вигоди, які поніс позивач у зв`язку з утриманням спільного з відповідачкою майна, суду надано висновок ТОВ «Еталон-Експертиза», який суд не бере до уваги, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Як вбачається з наданого позивачем висновку ТОВ «Еталон-Експертиза», він складений у порушення ст. 106 ЦПК України та не відповідає вимогам ст. 78 ЦПК України, а тому не може бути взятий до уваги судом як допустимий доказ на підтвердження предмета спору.

Крім того, позивачем суду не надано жодного доказу підтверджуючого порушення його прав відповідачкою, а саме звернення позивача до відповідачки з відповідними заявою про сплату упущеної вигоди, у відповідь на яку б було відмовлено у здійсненні такої виплати.

При цьому, усі доводи сторони позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог ґрунтуються на особистих переконаннях та поясненнях позивача. Однак для ухвалення у справі обґрунтованого рішення, такі факти повинні бути встановлені належними та допустимими доказами (висновками експертів, відповідними письмовими доказами тощо), а не ґрунтуватися на припущеннях.

Наведена ситуація зводить процес вирішення даної справи на підставі здогадок та припущень, покладення яких в основу законного та обґрунтованого рішення є недопустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід зауважити, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що, відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , то судові витрати позивача у даній справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 22, 4, 10, 13, 49, 76, 77, 81, 89, 141, 177, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про відшкодування витрат та упущеної вигоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання, апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 вересня 2021 року.

Суддя Ю. В. Рибалка