Справа №945/358/21 Головуючий суду першої інстанції Войнарівський М. М.
Провадження №22-ц/812/825/21 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю. В.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2021 року, постановлену за заявою ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та усунення перешкод у користуванні житловим будинком,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 подала до суду позов про поділ майна подружжя, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1428 га із кадастровим номером :15:010:0003, а також усунення перешкод у користуванні будинком шляхом вселення до нього та передачі ключів.

Також позивачем було подано заяву про забезпечення її позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину спірної земельної ділянки та Ѕ частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами.

Обґрунтовуючи свою заяву, позивач вказувала, що зазначене майно було придбано сторонами під час перебування у шлюбі, але зареєстроване на праві власності за відповідачем, у якого знаходяться правовстановлюючі документи на майно. На теперішній час, на думку позивача, існує обґрунтована небезпека, що відповідач здійснить відчуження майна, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не наведено обставин, які б свідчили про неможливість або утруднення виконання можливого рішення суду без вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила ухвалу суду скасувати та задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказувала, що забезпечення її позову шляхом накладання арешту на 1/2 частину спірного майна є адекватним та співмірним із заявленими вимогами. Крім того, вона вказувала, що після розірвання шлюбу відповідач змінив замки у будинку та перешкоджає їй користуватися ним, добровільно поділити майно не бажає. Отже, існують ризики того, що він здійснить відчуження спірного майна без її згоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 07 червня 2008 року сторони перебували у шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2019 року, яке набрало чинності 29 січня 2020 року.

За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 06 липня 2015 року за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від цієї ж дати №370 зареєстроване право власності на 1/1 частку земельної ділянки площею 0,1428 га із кадастровим номером :15:010:0003 по АДРЕСА_2 , а також на 1/1 частку розташованого на ній житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами загальною площею 98,1 кв.м.

У березні 2021 року позивач зверталася до відділення поліції з приводу перешкоджання відповідача у користуванні будинком та заміни замків на дверях.

Відповідно до ст.ст.149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Серед іншого, позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому забезпечення позову не порушує принцип змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення заяви позивача не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами існує спір щодо права власності на вказане у позові майно, яке придбане сторонами у період шлюбу, але зареєстроване у повному обсязі за відповідачем, що може свідчити про можливість створення ним перешкод для ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача.

Накладення арешту на Ѕ частину спірних будинку та земельної ділянки є співмірним із заявленими позивачем вимогами і жодним чином не порушує прав відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позовудо ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та усунення перешкод у користуванні житловим будинком.

Накласти арешт на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1428 га із кадастровим номером :15:010:0003 по АДРЕСА_2 .

Накласти арешт на Ѕ частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 28 квітня 2021 року.