ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року

м. Харків

Справа № 642/2651/19

Провадження № 22-ц/818/1854/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Управління поліції охорони в Харківській області, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Гримайло А.М. (повний текст рішення складений 21 грудня 2020 року), -

установив:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсним положення п.6.2.1 договору №301-24822 про спостереження за допомогою пунктів централізованого спостереження Державної служби охорони за станом засобів сигналізації, що встановлені у житлових приміщеннях громадян, з реагуванням груп затримання ДСО при надходженні сигналу «ТРИВОГА» та їх технічне обслуговування від 01 червня 2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, стягнути з Управління поліції охорони у Харківській області (надалі Управління) збитки у розмірі 362 482 грн 30 коп.

Позов обґрунтований тим, що 1 червня 2010 року ОСОБА_1 уклала з Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області Договір №301- 24822 про спостереження за допомогою пунктів централізованого спостереження Державної служби охорони за станом засобів сигналізації, що встановлені у житлових приміщеннях громадян, з реагуванням груп затримання ДСО при надходженні сигналу «ТРИВОГА» та їх технічне обслуговування (надалі Договір № 301- 24822). За умовами Договору № 301- 24822 місцезнаходженням об`єкта охорони є АДРЕСА_1 (надалі Об`єкт).

Сімнадцятого грудня 2018 року на Об`єкті в період перебування під охороною відповідача сталася подія, що за своїми ознаками кваліфікується як крадіжка, поєднана з проникненням у житло (ч.3 ст.185 КК України). З домоволодіння позивача було викрадено матеріальні цінності, а саме: сейф - вартістю 200 доларів США; 2-й комплект ключів від автомобіля Мерседес МЛ350 , д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_2 - чоловіка Позивача, вартість відновлення яких відповідно до рахунку складає 15 045,32 грн.; золотий ланцюжок 35 г. з ладанкою ( Микола Чудотворець ) 7 г. вартістю за 1 500,00 доларів США; золота каблучка ексклюзивної роботи у вигляді орла, 10 г. вартістю 390 доларів США; золота каблучка з чорним непрозорим фіонітом 5 г. вартістю 150 доларів США; тримач для краватки золотий з фіонітом 6г. вартістю 470 доларів США; набір сережок з квадратним рубіном та каблучка з рубіном та двома маленькими фіонітами вартістю 400 доларів США; золота обручка 5 г., вартістю 150 доларів США; ланцюжок золотий 35 г. вартістю 1000 доларів США; Сережки з бріліантами 0,45 карати, вартістю 4000 доларів США; браслет з фіонітами 5г. вартістю 250 доларів США; брошка із турецького золота, покрита синьою емаллю у вигляді метелика вартістю 500 доларів США; обручка Сваровського вартістю 200 доларів США; маленькі золоті зливки 2 по 2г. та 3 по 1 г. вартістю 7000,00грн.; грошові кошти на загальну суму 50 доларів США купюрами по 20 доларів у кількості 2 шт. та по 5 доларів у кількості 2шт; золотий чоловічий ланцюжок 57 г. вартістю 2250 доларів США; театральна сумочка зі срібла 1903р. 600 г., вартістю 300 доларів США; підвіски у кількості 2 шт. з фіонітом вартістю 90 доларів США; грошові кошти у сумі 2000 грн.; грошові кошти у сумі 3000 грн. купюрами номіналом 100 грн. у кількості 30 шт.; відео реєстратор, вартістю 150 доларів США. Загальна вартість викраденого склала 362 482 грн 30 коп. за курсом валюти станом на 17.12.2018 27,8371 грн. за 1$ США.

З листа № 331/43/40/02-2019 від 08.02.2019, наданого на адвокатський запит представника ОСОБА_1 , позивач дізналася, що встановлена на Об`єкті охоронна сигналізація належить їй на праві власності і складається з контрольно-приймального приладу ППКОП «Лунь-9Т», виробництва ТОВ «Охорона та безпека», сповіщувачів (датчиків) та ін. Згідно з умовами укладеного Договору № 301- 24822 для забезпечення зв`язку між встановленим на об`єкті ППКОП «Лунь-9Т» та апаратурою ГПЦС відповідача використовувався безпровідний канал GSM-зв`язку оператора мобільного зв`язку АТ «Київстар», але 17.12.2018 ППКОП «Лунь-9Т» був повністю зруйнованим злочинцем на Об`єкті з викраденням сім-карти. Тому зробити перевірку його працездатності технічно не можливо. Проведеним обстеженням стану об`ємних безпровідних сповіщувачів РТХ були встановлені обставини встановлення в них непрацездатних джерел живлення, що зумовило ненадходження тривожного сигналу 17.12.2018 на пульт диспетчера та не виїзд групи швидкого реагування на Об`єкт. Згідно з умовами п.п. 4.1.6 та 5.1.14 Договору замовник був зобов`язаний своєчасно повідомляти виконавця про необхідність усунення несправностей ОС, а технічне обслуговування ОС об`єкта повинно було проводитися виконавцем за заявками замовника. Заявок про необхідність обслуговування ОС Об`єкта від замовника на адресу Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області не надходило.

У ході подальшої перевірки працездатності об`ємних безпровідних сповіщувачів РТХ із застосуванням іншого справного ППКОП та з новими справними джерелами живлення, працівниками Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області було встановлено, що всі ці сповіщувачі на об 'єкті знаходяться у працездатному стані.

Отже, проникнення сторонніх осіб на Об`єкт 17.12.2018 за обставин не надходження тривожного сигналу про спрацювання ОС стало можливим через фактичну непрацездатність об`ємних безпровідних сповіщувачів РТХ на момент події та застосування злочинцями спеціальної технічної апаратури для блокування сигналів GSM/GPRS- зв`язку біля Об`єкта , яка перешкодила передачі тривожних радіосигналів від ППКОП «Лунь-9Т» на ГПЦС та подальшим його руйнуванням.

За вказаним фактом викрадення речей від 17.12.2018 позивач звернулася до поліції, відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР).

ОСОБА_1 не погоджується з указаними поясненнями правопопередника відповідача, оскільки за умовами укладеного Договору № 301-24822 саме на Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області був покладений обов`язок забезпечити функціонування сигналізації згідно з її експлуатаційною документацією шляхом здійснення профілактичних оглядів, а саме, перевірок сигналізації з метою забезпечення безперебійної її роботи, виявлення пошкоджень, які можуть привести до виходу її з експлуатації, а також ліквідації несправностей, які можуть бути усунуті безпосередньо за місцем знаходження сигналізації.

Даних про те, що ОСОБА_1 не допускала працівників відповідача для обслуговування сигналізації на Об`єкті, немає. Згідно з наданим відповідачем витягом з електронного журналу подій в період з 16.11.2018 по 17.12.2018 сигналізація на Об`єкті працювала у штатному режимі, сигналів на пульт централізованого спостереження з причин несправності безпровідних сповіщувачів РТХ не надходило. Також з наданої відповідачем роздруківки вбачається, що тестування працездатності системи сигналізації відбувалося лише двічі на день, що менше налаштувань аналогічних систем інших постачальників послуг у м. Харкові та Харківській області.

Відповідач належним чином не проінструктував ОСОБА_1 стосовно своєчасності заміни джерел живлення, тому внаслідок не спрацювання системи сигналізації та відсутності реагування з боку відповідача на проникнення на Об`єкт, ОСОБА_1 була завдана матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

При цьому пункт 6.2.1 Договору № 301- 24822 не встановлює відповідальності Управління за неналежне виконання зобов`язань за Договором № 301- 24822, а саме, за незбереження майна, що знаходиться на об`єктах, обладнаних сигналізацією, що знаходиться під спостереженням. І така умова договору не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про охоронну діяльність». Вказаний пункт договору є нікчемним. Управління має відповідати у повному обсязі за порушення зобов`язань за Договором № 301- 24822.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд виходив з того, що 01.06.2010 ОСОБА_1 уклала з Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, правонаступником якого є Управління, Договір № 301-24822 та договір № 301-24821 ручної тривожної сигналізації належного ОСОБА_1 Об`єкта. Пункт 6.2.1 Договору № 301-24822 не може бути визнаний недійсним, оскільки під час його укладення було дотримано вимоги цивільного законодавства України, зокрема, Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про охоронну діяльність». Суд урахував, що чинним законодавством надається право сторін на погодження розміру збитків, що було і визначено сторонами. При укладенні Договору № 301-24822 ОСОБА_1 не заперечувала проти таких умов.

Під час укладення Договору № 301-24822 сторони досягли згоди з усіх істотних його умов та визначили предмет договору, суму договору та порядок розрахунків, строк дії договору, права та обов`язки, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. При цьому сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач особистим підписом засвідчила, що вона ознайомилася та погодилася з умовами цього договору, і сторони протягом довгого часу виконували свої обов`язки за Договором № 301-24822 щодо оплати послуг та надання послуг охорони.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, повинна бути відшкодована особами, які вчинили кримінальне правопорушення. Досудове слідство по факту крадіжки з належного ОСОБА_1 . Об`єкта матеріальних цінностей на час розгляду цивільної справи не закінчене, винні особи не встановлені. ОСОБА_1 не надала суду доказів, які б підтверджували факт спричинення відповідачем шкоди, які б суд прийняв у якості належних та допустимих, та доводили б завдання шкоди з вини відповідача. ОСОБА_1 не довела суду протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, неправильне дослідження та оцінку доказів, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд проігнорував факт відсутності у ОСОБА_1 права власності на систему сигналізації відповідача, а п. 7.1 Договору № 301-24822 прямо передбачає майнову відповідальність ОСОБА_1 за збереження наданих їй у користування приладів сигналізації. Посилання відповідача на те, що ним виключно надаються послуги зі спостереження за станом сигналізації, а не послуги з охорони майна спростовуються п. 3 Положення про Управління поліції охорони в Харківській області та умовами Договору № 301-24822. З них убачається, що Управління надає послуги з охорони належного позивачу Об`єкта, тому відповідно до ст. 8 Закону України «Про охоронну діяльність» Договір № 301-24822 мав передбачати умови відшкодування суб`єктом охоронної діяльності шкоди, заподіяної через неналежне виконання ним своїх зобов`язань. Отже, п. 6.1.2 Договору № 301-24822 є нікчемним. Матеріальна шкода завдана позивачу неналежним виконанням відповідачем обов`язку забезпечувати функціонування сигналізації згідно з експлуатаційною документацією шляхом здійснення профілактичних оглядів. Управління жодного разу не проводило обслуговування системи сигналізації.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління заперечило проти її задоволення. Послалося на те, що група реагування не виїхала на Об`єкт ОСОБА_1 внаслідок того, що сигнал «Тривога» на ГПЦС Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області 17.12.2018 не надійшов. Сигнал не надійшов, оскільки ППКОП «Лунь-9Т» був повністю зруйнованим злочинцем з викраденням сім-карти, а на об`ємних безпровідних сповіщувачах РТХ були встановлені непрацездатні джерела живлення. Контроль за справністю об`ємних безпровідних сповіщувачів мала здійснювати саме ОСОБА_1 , а співробітники Управління могли здійснювати виїзд на Об`єкт для перевірки справності обладнання лише за заявою споживача. Укладений з ОСОБА_1 Договір № 301-24822 не був договором охорони майна, оскільки Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області за цим договором не зобов`язувалося забезпечити недоторканість майна на Об`єкті та не встановлювало ОСОБА_1 будь-яких вимог з майнової безпеки (умов зберігання майна) на Об`єкті. За умовами Договору № 301-24822 інформація про спрацювання охоронної сигналізації на Об`єкті мала спрацювати вже після фактичного порушення недоторканості цілісності Об`єкта з боку інших осіб та за відсутності у відповідача будь-якої можливості запобігти таким діям злочинців. Однією з основних умов укладення договору охорони майна є здавання споживачем ключів від приміщення на зберігання до підрозділу ДСО, що ОСОБА_1 здійснено не було. Саме тому, а також з урахуванням значної віддаленості Об`єкта від місць дислокації найближчих нарядів реагування поліції охорони, з ОСОБА_1 01.06.2010 був укладений не договір охорони майна, а договір про спостереження за станом сигналізації Об`єкта на умовах відсутності в Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області майнової відповідальності за збереження майна на Об`єкті. Умови Договору № 301-24822 Управління не порушувало. В порушення вимог ст. 530 ЦК України ОСОБА_1 не зверталася до Управління з вимогою про відшкодування збитків в установлений строк, тому вона втратила права для звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Крадіжка майна з Об`єкта стала можливою внаслідок невиконання ОСОБА_1 пунктів 5.1.7, 5.1.8 Договору № 301-24822, тому прострочення Управлінням виконання зобов`язань за договором не відбулося. Позивач не надала доказів наявності на Об`єкті майна станом на 17.12.2018, яке ОСОБА_1 уважає викраденим, а лише надала докази придбання певний матеріальних цінностей за цінами, що існували на час їх придбання. Визначена у позові вартість викрадених речей (362 482 грн 30 коп.) є меншою за ринкову вартість цих речей, визначену у висновку експерта № 6/2299СЕ-19 від 31.10.2019. Питання належності технічних засобів сигналізації на праві власності будь-якій особі в ході судового розгляду не досліджувалося. Підстави для визнання пункту 6.1.2 Договору № 301-24822 недійсним відсутні. ОСОБА_1 пропустила строк позовної давності для звернення до суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судовим розглядом, 01.06.2010 між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області та ОСОБА_1 був укладений Договір № 301-24822, за умовами якого виконавець (Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області) зобов`язався здійснювати в інтересах замовника ( ОСОБА_1 ) спостереження за станом та технічне обслуговування сигналізації, що встановлена на Об`єкті замовника та забезпечувати виїзд до Об`єкту НМО у випадку спрацювання сигналізації Об`єкта.

Відповідно до розділу 1 договору під термінами, що застосовуються в договорі слід розуміти:

"реагування НМО" - виїзд наряду міліції охорони на об`єкти замовника з метою з`ясування причин надходження з них сигналу "тривога" та, при необхідності, протидії злочинним посяганням на майно замовника;

"спостереження"- комплекс організаційно-технічних заходів у визначений договором період часу за допомогою апаратури централізованого нагляду за станом сигналізації Об`єкта з метою отримання по каналам зв`язку на ПЦО сповіщень про спрацювання сигналізації;

"обслуговування"- забезпечення виконавцем функціонування сигналізації згідно з її експлуатаційною документацією шляхом здійснення профілактичних оглядів, а саме, перевірок сигналізації з метою забезпечення безперебійної її роботи, виявлення пошкоджень, які можуть привести до виходу її з експлуатації, а також ліквідації несправностей, які можуть бути усунуті безпосередньо за місцем знаходження сигналізації.

В п.п.6.1.2 Договору № 301-24822 визначено, що виконавець не несе майнової відповідальності за збереження майна, що знаходиться на об`єктах, обладнаних сигналізацією, що знаходяться за спостереженням.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) в редакції станом на 01.06.2010 за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 978 ЦК України в редакції від 01.06.2010 визначає, що за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Пунктом 9.1 Договору №301-24822 визначено, що цей договір укладається строком на 12 місяців, що діють з 04.06.2010 і укладається до 04.06.2011. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, дія цього договору вважається продовженою за згодою обох сторін на кожний наступний рік.

Сторонами не заперечувалось, що з 04.06.2010 дія Договору № 301-24822 автоматично продовжувалась, і станом на 17.12.2018 Договір №301-24822 був чинним.

З аналізу статей 901, 978 ЦК України вбачається, що договір охорони є різновидом договору про надання послуг, у якому охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються.

З тексту Договору № 301-24822 вбачається, що Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області не приймало на себе обов`язку забезпечити недоторканність належного ОСОБА_1 Об`єкта. З пункту 2.1 Договору № 301-24822 вбачається, що Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області прийняло на себе обов`язок спостерігати за станом та здійснювати технічне обслуговування сигналізації, що встановлена на Об`єкті замовника, та забезпечувати виїзд до Об`єкту НМО у випадку спрацювання сигналізації Об`єкта. З визначених пунктом 4.1 обов`язків Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області також не вбачається, що управління приймало на себе обов`язок забезпечити недоторканність належного ОСОБА_1 . Об`єкта.

Тому колегія суддів уважає, що 01.06.2010 ОСОБА_1 уклала з Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області договір про надання послуги спостереження за станом та здійснення технічного обслуговування сигналізації, що встановлена на Об`єкті ОСОБА_1 , та забезпечення виїзду до Об`єкту НМО у випадку спрацювання сигналізації Об`єкта, а не договір про охорону майна.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1399 була запроваджена процедура ліквідації Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області. З 07.11.2015 розпочало свою діяльність Управління поліції охорони в Харківській області (надалі Управління) на підставі Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", постанов КМУ від 13.10.2015 № 834 та від 25.12.2015 № 1139. З 07.11.2015 Управління стало правонаступником Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, і з цього часу права та обов`язки перед ОСОБА_1 по Договору № 642/2651/19 здійснювало саме Управління, що не заперечується сторонами у справі.

При цьому відповідно до загальних вимог законодавства умови Договору № 301-24822 є обов`язковими для Управління в тому ж обсязі, що й для Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області.

Обґрунтовуючи недійсність пункту 6.1.2 Договору № 301-24822, ОСОБА_1 посилається на те, що вказаний пункт не відповідає частинам першій і другій статті 8 Закону України «Про охоронну діяльність» та ч.7 п.7 Ліцензійних умов провадження охоронної діяльності, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2015 року № 960.

Так, згідно з частинами першою та другою статті 8 Закону України № 4616-VI від 22.03.2012 «Про охоронну діяльність» суб`єкт охоронної діяльності надає послуги з охорони на підставі договору, укладеного із замовником у письмовій формі відповідно до законодавства. У договорах про надання послуг з охорони майна та фізичних осіб відповідно до положень Цивільного кодексу України визначаються умови відшкодування суб`єктом охоронної діяльності шкоди, заподіяної через неналежне виконання ним своїх зобов`язань.

Стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закон України № 4616-VI «Про охоронну діяльність» був прийнятий 22.03.2012 та набрав чинності 18.10.2012. Ліцензійні умови провадження охоронної діяльності були затверджені Постановою Кабінету Міністрів України 18 листопада 2015 року й набрали чинності 26.11.2015.

Отже, на час укладення Договору № 301-24822 вказані нормативно-правові акти ще не були прийняті, тому дія їх положень на договір з ОСОБА_1 не розповсюджується.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України № 1023-XII від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів» в редакції станом на 01.06.2010 продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Посилаючись на те, що п. 6.1.2 Договору № 301-24822 є несправедливим, ОСОБА_1 у відповіді на відзив від 20.05.219 не зазначає, у чому саме виявилася ця несправедливість. Оскільки колегія суддів установила , що Договір № 301-24822 не є договором про охорону майна, звільнення виконавця від майнової відповідальності за збереження майна, що знаходиться на об`єктах, не може вважатися несправедливою умовою.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що підстави для визнання п. 6.1.2 Договору № 301-24822 недійсним з підстав невідповідності вимогами законодавства відсутні.

Відповідно до частини першої статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вини. Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань. Тобто, для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних дій відповідача та причинного зв`язку між збитками позивача та діями відповідача. З аналізу наведеного слідує, що вимога про відшкодування збитків (шкоди) може пред`являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

Відповідно до пункту 4.1 Договору № 301-24822 за цим договором Управління зобов`язане:

4.1.1 Провести під час укладення договору інструктаж замовника щодо правил користування сигналізацією об`єкта;

4.1.2 приймати сигналізацю об`єкта під спостереження ПЦО і здійснювати нагляд за її станом за допомогою пункту централізованої охорони з моменту передачі сигналізації об`єкта під спостереження замовником, до моменту зняття сигналізації об`єкта з-під спостереження замовником;

4.1.3 при виявленні нарядом НМО ознак проникнення сторонніх осіб на об`єкт вжити заходів до їх затримання, а також здійснювати охорону місця події до прибуття слідчо-оперативної групи територіального органу внутрішніх справ, викликати на об`єкт замовника або його довірених осіб, а у випадку їх відсутності - перезакривати об`єкт у відповідності до п. 4.1.4 цього договору;

4.1.4 у разі спрацювання сигналізації відкривати і проводити внутрішній огляд об`єкта виключно в присутності замовника, його довірених осіб чи понятих, про що складати акт;

4.1.5 забезпечити збереження дублікатів ключів об`єкта у кількості 0 шт., отриманих від замовника;

4.1.6 усувати за заявою замовника несправності сигналізації об`єкта у технічно можливий строк.

Згідно з наданим позивачем витягом з електронного журналу обліку подій ГПЦС ОС Об`єкта була в автоматичному режимі здана під спостереження ГПЦС о 14:44 год. 17.12.2018 і до 19:12 год. цього ж дня тривожний сигнал про спрацювання ОС Об`єкта на ГПЦС Управління не надходив (т.1 а.с. 25-32).

17.12.2018 о 19:12 год. ОСОБА_1 зателефонувала на ГПЦС Управління й повідомила про вчинення крадіжки майна з Об`єкта невідомими особами. Одночасно з цим, ОСОБА_1 проінформувала про цю крадіжку майна з Об`єкта і за спецлінією "102", у зв`язку з чим на Об`єкт виїхав відповідний наряд територіального органу Національної поліції та СОГ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області. Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Після прибуття 17.12.2018 працівників Управління виявилося, що ППКОП "Лунь-9Т" на Об`єкті було повністю зруйноване злочинцями, з нього викрадені SIM-карти. Здійснити перевірку його працездатності виявилося технічно неможливим.

При обстеженні стану об`ємних безпровідних сповіщувачів РТХ ОС було виявлено, що у сповіщувачах були встановлені непрацездатні джерела живлення (батарейки) 2012 року випуску, про що складений відповідний акт (т.1 а.с. 63).

Листом Управління поліції охорони в Харківській області № 331/43/40/02-2019 від 08.02.2019 адвокату ОСОБА_1 було повідомлено, що в ході подальшої перевірки працездатності об`ємних безпровідних сповіщувачів РТХ із застосуванням іншого справного ППКОП та з новими справними джерелами живлення 17.12.2018 працівниками Управління було встановлено, що всі сповіщувачі (датчики) на об`єкті знаходяться у працездатному стані.

Також у листі було вказано, що проаналізувавши усі вказані вище наявні фактичні обставини подій 17.12.2018 на Об`єкті, зроблений висновок про те, що проникнення сторонніх осіб на об`єкт 17.12.2018 за обставин ненадходження тривожного сигналу про спрацювання ОС Об`єкта стало можливим через фактичну непрацездатність об`ємних безпровідних сповіщувачів РТХ на момент події та застосування злочинцями спеціальної технічної апаратури для блокування каналів GSM/GPRS-зв`язку біля об`єкта, яка перешкодила передачі тривожних радіосигналів від ППКОП "Лунь-9Т" на ГПЦС та подальшим його руйнуванням.

Відповідно до п. 5.1.8 Договору № 301-24822 придбання за власний рахунок та своєчасна зміна джерел резервного живлення апаратури сигналізації Об`єкта належить до обов`язку замовника, тобто ОСОБА_1 .

Оскільки з наданого витягу з електронного журналу обліку подій ГПЦС ОС Об`єкта вбачається, що автоматична перевірка справності сигналізації на Об`єкті 17.12.2018 відбувалася у штатному режимі, даних про несправність Об`єкта сигналізації станом на 17.12.2018 в Управління не було. До визначених пунктом 4.1 Договору № 301-24822 обов`язків не включена перевірка справності джерел резервного живлення апаратури сигналізації Об`єкта. Обов`язок придбання та зміни таких джерел покладений договором на ОСОБА_1 .

Тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у поведінці Управління 17.12.2018 відсутня протиправність. Сигнал «Тривога» до Управління 17.12.2018 не надходив, обов`язок вжити заходів до затримання осіб, яка проникли на Об`єкт і здійснювати охорону місця події до прибуття слідчо-оперативної групи територіального органу внутрішніх справ, викликати на об`єкт замовника або його довірених осіб, в Управління не виник. Як не виник і обов`язок відкривати і проводити внутрішній огляд об`єкта після спрацювання сигналізації.

Не надходження сигналу «Тривога» зумовлене несправністю джерел резервного живлення апаратури сигналізації Об`єкта, змінювати які мала ОСОБА_1 .

Також з викладених вище обставин, не можна вважати, що протиправність поведінки Управління виявилася у непроведенні профілактичних оглядів сигналізації Об`єкта, оскільки обов`язок Управління здійснювати такі профілактичні огляди, їх періодичність та підстави проведення умовами Договору № 301-24822 не встановлені.

Визначений п. 5.1.6 обов`язок замовника допускати на Об`єкт працівників виконавця з метою перевірки працездатності сигналізації, її обслуговування кореспондує передбаченому п. 4.1.6 обов`язку виконавця усувати за заявою замовника несправності сигналізації. Але також не свідчить про наявність в Управління обов`язку перевіряти, зокрема, стан джерел резервного живлення апаратури сигналізації Об`єкта.

Оскільки такий обов`язковий елемент для відшкодування збитків як протиправність поведінки Управління при виконанні Договору № 301-24822 відсутній, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування Управлінням збитків на підставі статті 906 ЦК України.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що збитки 17.12.2018 були завдані ОСОБА_1 кримінальним правопорушенням, кримінальне провадження за яким на час розгляду справи знаходиться на стадії досудового розслідування. Вирок суду за обставинами подій 17.12.2018 відсутній. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Доводи апеляційної скарги правильності зазначених висновків суду не спростовують. Тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 14.12.2020 - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук