справа № 357/8986/20
провадження № 22-ц/824/6664/2021
головуючий у суді І інстанції Кошель Б.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі по тексту - позивач, АТ «Акцент-Банк») звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ПАТ АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, позичальник) було укладено договір № SAMABWFC6 від 24 червня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4%. Однак, позичальник умови договору не виконав, загальна сума заборгованості відповідача перед банком з нарахуванням відсотків станом на 05 серпня 2020 року становить 20 306,37 грн. Оскільки позичальник ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договором, не дивлячись на неодноразові нагадування банку, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 306,37 грн та судові витрати по справі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC6 від 24 червня 2019 року в розмірі 14 444 грн 59 коп.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" судовий збір у сумі 1 492 грн 42 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням суду представник АТ "Акцент-Банк" Омельченко Є.В. 03 березня 2021 року звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині незадоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ "Акцент-Банк" задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу позивач мотивує тим, що рішення місцевого суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

У доводах апеляційної скарги не погоджується із висновком суду щодо неузгодження із позичальником умов договору про розмір відсотків та неустойки, оскільки позичальником був підписаний Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки та процентна ставка. Паспорт продукту було підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Посилається на постанову Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.

Також вказує, що номер телефону, на який направлявся ідентифікатор між сторонами погоджено, а саме - його зазначено особисто відповідачем в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, які він підписав власноруч.

Ураховуючи наведене позивач не погоджується з висновком суду про недоведеність підстав для стягнення відсотків та штрафу.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду не надіслав.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить 20306 грн 37 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і указана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 444,59 грн ні позивачем ні відповідачем не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам та штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за відсотками та неустойкою суд першої інстанції виходив з недоведеності вказаних вимог.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 24 червня 2019 року ОСОБА_1 , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 5).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.a-bank.com.ua, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 5-14).

Відповідно до укладеного договору від 24 червня 2019 року ОСОБА_1 отримав від АТ «Акцент-Банк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

З матеріалів справи вбачається, що сторони, крім анкети - заяви, 24 червня 2019 року підписали також паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с. 5 зворот), в якому визначили: тип кредитного продукту - картка «Універсальна», тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; сума кредиту до 50000 грн., строк кредитування - 240 місяців, мета отримання кредиту - на споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надаються клієнту у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, процентна ставка базова 3,9% в місяць (46,8% річних), тип процентної ставки - фіксована; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 7,8% у місяць - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості ( у випадку наявності простроченої заборгованості); порядок повернення кредиту - щомісячно до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості, а також штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, який списується в день списання відсотків: 50 грн кожен раз, коли виникає прострочення по уплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму 100 грн; 100 грн кожен раз, коли виникає прострочення по уплаті обов`язкового щомісячного платежу на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше; 500 грн + 5% від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого по уплаті обов`язкового щомісячного платежу за карткою із порушеним строком більше ніж на 30 днів. Підпис ОСОБА_1 в паспорті споживчого кредиту підтверджено 24 червня 2019 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (ОТП 31), надісланим за номером телефону, зазначеним відповідачем у анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку 24 червня 2019 року, підписаної власноручно.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 з викладеними у заяві та у паспорті споживчого кредиту умовами погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви ним проставлено свій особистий підпис, а у паспорті споживчого кредиту ним проставлено електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вказані докази свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України.

Одночасно ОСОБА_1 зазначені обставини жодним чином не спростовував. Будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитної картки, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідач ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надав.

Навпаки, у заяві від 08 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнав заборгованість перед АТ «Акцент-Банк» за тілом кредиту.

Суд першої інстанції наявним у справі доказам належної оцінки не надав та дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами не виникло домовленості щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильність висновку суду першої інстанції щодо недоведеності факту погодження сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, так як вказаний договір був укладений як електронний правочин, підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором.

Отже, в силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови банку.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем та у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20 щодо підтвердження досягнення умов шляхом підписання паспорта споживчого кредиту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як вбачається з підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 погодився з визначеними у ньому умовами кредитування, а саме: з умовами, викладеними в п. 4, відповідно до яких процентна ставка за користування кредитними коштами за межами пільгового періоду визначена у розмірі 46,82 %; з умовами, викладеними в п. 6 відповідно до яких процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту визначена у розмірі 7,8 % у місяць та з штрафом за несвоєчасне погашення кредиту.

Отже, позивачем доведено та відповідачем не спростовано наявність підстав для стягнення передбачених законом за прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора стосовно обов`язку сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положеннями частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, оскільки за результатами апеляційного перегляду позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 ОСОБА_1 задоволено повністю, тому судовий збір за подання позову підлягає відшкодуванню на користь позивача у повному обсязі. Тому рішення в цій частині також підлягає зміні.

Оскільки, АТ «Акцент-Банк» оскаржує судове рішення частково, судовий збір за подання апеляційної скарги повинен бути сплачений у розмірі 908,06 грн (605,37*150%).

Таким чином, із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 3 010,06 грн (908,06+2102).

Враховуючи викладене, помилкове рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам та штрафу підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» 5 611,78 - заборгованості за відсотками; 250 грн - штрафу та 3 010,06 судового збору.

Згідно з частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості по відсоткам, штрафу та в частині розподілу судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, рахунок № НОМЕР_2 ) 5 611 (п`ять тисяч шістсот одинадцять) грн 78 коп. - заборгованості за відсотками; 250 (двісті п`ятдесят) грн. - штраф та 3 010 (три тисячі десять) грн 06 коп. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана
Судді К. П. Приходько
С.О. Журба