Провадження № 4-с/643/62/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Олійника О.О., за участі секретаря судового засідання - Свешнікової О.О.

представника ОСОБА_1 - адвоката Бардіна І.

представника державної виконавчої служби, дії якої оскаржуються - Романько К.І.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зведеному виконавчому провадженні № 54661868,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зведеному виконавчому провадженні № 54661868, відповідно до якої просить суд:

Поновити строк для звернення до суду зі скаргою (у разі його пропуску);

Задовольнити у повному обсязі скаргу.

Визнати неправомірними дії виконавця стосовно звернення стягнення на майно, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя та визнати неправомірним Акт опису та арешту майна від 05.12.2013 ВП № 36584840.

Визнати неправомірною бездіяльність виконавця стосовно невинесення в порядку, передбаченому ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», постанови про опис та арешт житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати неправомірною бездіяльність виконавця стосовно не вжиття заходів (які повинні передувати переданню майна на реалізацію) із звернення до суду з поданням про звернення стягнення на частку майна боржника у спільному майні (житловий будинок з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ), яким він володіє разом із дружиною.

Визнати неправомірною бездіяльність виконавця стосовно не вжиття заходів (які повинні передувати переданню майна на реалізацію) із звернення до суду з поданням про вирішення питання щодо звернення стягнення на майно, яке не зареєстровано за боржником.

Визнати неправомірними дії виконавця стосовно визначення вартості арештованого майна - житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати неправомірним та недійсним Звіт про оцінку майна № 76, яким 05.02.2021 Приватне підприємство «Центр незалежної оцінки та експертизи» визначено вартість житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати неправомірними дії виконавця щодо звернення стягнення на єдине житло боржника (будинок за адресою: АДРЕСА_1 ) у зв`язку із передчасністю та порушенням виконавцем черговості звернення стягнення на майно (встановленої у ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»),

Зобов`язати державних виконавців Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) усунути виявлені порушення і поновити порушені права заявника та інших осіб.

Судові витрати (у тому числі витрати Заявника на професійну правничу допомогу) покласти на Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Надати можливість Заявнику протягом п`яти днів після прийняття рішення за даною скаргою подати до Суду відповідні докази понесення витрат для їх подальшого стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

У скарзі представник заявника адвокат Бардін І.С., просить поновити строк на зверненням до суду зі скаргою, у разі його пропуску та наводить наступні аргументи по суті скарги.

На примусовому виконанні у державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в рамках виконавчого провадження АСВП № 36584840 перебуває виконавчий лист Московського районного суду м. Харкова від 24.01.2013 по справі № 2027/12664/12 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу 56 000.00 грн., 2189.00 грн. в рахунок 3 % річних, 1288.00 грн. в рахунок інфляції, 6165.00 грн. в рахунок відсотків відповідно до облікованої ставки НБУ, 656.43 грн. в рахунок судових витрат, а всього 66299,43 грн.

Крім того, відповідно до своїх письмових пояснень поданих до суду адвокат Бардін І.С. зазначає, що державним виконавцем щодо боржника ОСОБА_3 було об`єднані інші виконавчі провадження у зведене виконавче провадження за єдиним номером 54661868. У зведене виконавче провадження також було включено і виконавче провадження № 36584840.

Також до зведеного виконавчого провадження були включені наступні виконавчі провадження: № 45860986 у справі 639/8220/13-ц про стягнення заборгованості у сумі 6 376,33 грн; № 45950505 у справі 639/9148/14-ц про стягення заборгованості у сумі 26 115,48 грн ( у заяві представник зазначає, що 26.04.2021 року скоріше за все буде скасовано заочне рішення у даній справі з підстав, зазначених в ухвалі суду від 29.03.2021 по справі № 639/3160/20); № 48577894 у справі № 639/4512/15-ц про стягнення заборгованості у сумі 26 321,23 грн. ( у заяві представник зазначає, що 26.04.2021 скоріше за все буде скасовано заочне рішення з підстав, зазначених в ухвалі суду від 29.03.2021 по справі № 639/3160/20); № 64328186 у справі № 639/3160/20 про стягнення боргу у сумі 887,01 грн. (у заяві представник зазначає, що заочне рішення скасовано ухвалою суду від 29.03.2021 по справі № 639/3160/20); № 64328332у справі № 639/3160/20 про стягнення боргу у сумі 88 701,61 ( у заяві представник зазначає, що заочне рішення скасовано ухвалою суду від 29.03.2021 но справі № 639/3160/20).

Всі ці виконавчі провадження стосуються боржника ОСОБА_3 та стягувача ОСОБА_2 , які перебувають на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у рамках зведеного виконавчого провадження № 54661868.

Аргументи скаржника зводяться до наступних доводів.

Актом опису та арешту майна від 05.12.2013 у ВП № 36584840 описано та арештовано житловий будинок з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності призначено суб`єкта оцінювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 36584840 від 27.11.2020 року, виконавцем призначено Приватне підприємство «Центр незалежної оцінки та експертизи» для надання висновку щодо вартості вказаного вище арештованого нерухомого майна скаржника.

08.02.2021 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов Звіт про оцінку майна № 76, яким 5.02.2021 року визначена вартість житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 на рівні 635 700,00 грн.

Скаржник зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Заявник вважає неправомірним Акт опису та арешту майна від 05.12.2013 у ВП № 36584840, як за формою, так і за змістом у зв`язку з порушенням вимог Інструкції з організації примусового виконання (у редакції, чинній на момент проведення опису - 05.12.2013) з посиланням на пункти Інструкції, які були порушені державним виконавцем при описі та арешті майна.

Також, представник скаржника вказує, що виконавець протиправно допустив бездіяльність в частині не виділення частки боржника зі спільної сумісної власності подружжя та звернув стягнення на майно особи, яка не є боржником, а тому Постанова від 27.11.2020 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 36584840 в рамках зведеного виконавчого провадження № 54661868, є неправомірною також. Та зазначає, що однозначно протиправними є дії виконавців щодо звернення стягнення не на майно боржника та протиправною є бездіяльність виконавця стосовно невжиття заходів із звернення до суду з двома поданнями про:

звернення стягнення на частку боржника у спільному майні, яким він володіє разом із дружиною;

вирішення питання щодо звернення стягнення на майно, яке не зареєстроване за боржником.

Крім того, вважає, що дії виконавця стосовно визначення вартості арештованого майна є також неправомірними у зв`язку із таким. Постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 36584840 від 27.11.2020 року є передчасною та протиправною у зв`язку із тим, що виконавець не перевіряв чи дійшли сторони згоди щодо вартості описаного майна боржника. Суб`єкт оціночної діяльності не здійснював повного огляду нерухомого майна, зокрема його внутрішнього огляду, що реально може вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, призвести до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за заниженою ціною.

У зв`язку з чим, зазначає, що звіт про оцінку майна № 76, яким 05.02.2021 року Приватне підприємство «Центр незалежної оцінки та експертизи» визначено вартість житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 на рівні 635700.00 грн. підлягає скасуванню/визнанню неправомірним, як і підлягають визнанню неправомірними рішення, дії та бездіяльність виконавця, які мали місце під час визначення вартості арештованого майна.

Також, представник скаржника зазначав, що заявка на реалізацію арештованого майна від 01.03.2021 року не відповідає вимогам Порядку реалізації арештованого майна з посиланням на порушення відповідних пунктів вказаного Порядку.

Крім того, представник скаржинка вважає, що виконавець передчасно звернув стягнення на єдине житло боржника, оскільки звернення стягнення на житло є виключним заходом, який може бути застосований в останню чергу, що визначено частинами першою, третьою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», з метою уникнення обмеження конституційних прав громадян. Згідно з вимогами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Також, вважає, що державний виконавець все ж таки передчасно звернула стягнення на єдине житло боржника у зв`язку із тим, що не направила запитів щодо рухомого майна боржника у десять державних органів, які володіють відповідною інформацію, та понад у 70 фінансових установ, які можуть володіти інформацію про банківські вклади та депозити боржника.

У судовому засіданні представник скаржника адвокат Бардін І.С. підтримав подану скаргу з урахуванням письмових пояснень, надав звіт про оцінку майна - спірного житлового будинку житловою площею 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який був оцінений у сумі 1 346 600 грн., просив суд задовольнити скаргу у повному обсязі та надав відповідні пояснення.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відповідно до судової повістки, яка повернута судом за відсутності адресата. Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України - неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У даній справі суд вважає, що стягувач повідомлявся про дату та час судового розгляду належним чином, однак за листом на поштове відділення не з`явився, про що на конверті зазначена відмітка «за відсутності адресата».

За таких, обставин, суд вважає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142//19, де зазначено, що "Верховний Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б)".

Представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Романько К.І. з`явилась у судове засідання та надала відповідні пояснення в тому числі і в письмовому вигляді.

Також судом були витребувані матеріали виконавчого провадження для дослідження в судовому засіданні.

Відповідно до своїх пояснень представник органу, дії та бездіяльність якого оскаржуються ОСОБА_5 зазначила наступне.

На примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби в Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіональної управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебуває зведене виконавче провадження: (надалі - ЗВП) № 54661868 щодо стягнення боргу на загальну суму 123756,56 грн. ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . До складу ЗВП входять наступні виконавчі провадження:

- ВП № 36584840 з примусового виконання виконавчого листа виданого 24.01.201 Московським районним судом м. Харкова по справі №2027/12664/12 про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : суму боргу 56000 грн., 2189 грн. в рахунок 3е річних, 1288 грн. в рахунок інфляції. 6165 грн. в рахунок відсотків відповідно до облікової ставки НБУ, 656 грн. 43 коп. в рахунок судових витрат, а всього стягнути 66 299 грн. 43 коп

- ВП № 45860986 з примусового виконання виконавчого листа виданого 03.09.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова по справі № 639/8220 13-ц про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 проценти за користування грошовими коштами сумі 4282,00 грн., З % річних у розмірі 1758,36 грн. та 36 грн. суму інфляційних витрат, всього на суму в розмірі 6376,33 грн.

- ВП № 45950505 з примусового виконання виконавчого листа виданого 18.12.201 Жовтневим районним судом м. Харкова по справі №639 9148 14-ц про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі Д 305 грн. 74 коп., що складається з процентів за користування грошовими коштами в розмірі 438 грн. 79 коп., з суми інфляційних витрат у розмірі 7065 грн., трьох процентів річних у розмір 1610 грн. 95 коп. Та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.

- ВП № 48577894 з примусового виконання виконавчого листа виданого 17.08.2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова по справі № 639/4512/15-ц про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у загальній сумі 26060 грн. 61 коп. та судовий збір у сумі 260 грн. 62 коп.

До 05 квітня 2021 до складу зведеного виконавчого провадження входили ВП №№ 64328332, 64328186 щодо виконання виконавчого листа виданого 05.01.2021 Жовтневим районним судом м. Харкова по справі №639/3160/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 88701,61 грн., з яких: проценти від суми позики в розмірі 49567,29 грн., інфляційні витрати у розмірі 30666,98 грн., 3% річних у розмірі 8467,34 грн. та судовий збір у сумі 887,01 грн. 02 квітня 2021 року прийнято рішення щодо завершення, так як 01.04.2021 до відділу надійшла ухвала Жовтневого районного суду по справі №639/3160/20, якою скасовано заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 грудня 2020 року у цивільній справі №639/3160/20.

Щодо неправомірності Акту опису та арешту майна від 05.12.2013 (надалі - Акт), ОСОБА_5 зазначила, що як вбачається з матеріалів справи, у Акті зазначено, що 05.12.2013 державним виконавцем Земсковою В.С. в присутності представника стягувача, понятих складено акт опису та арешту майна, згідно якого описано житловий будинок з надвірними будівлями, жилою площею в будинку 54,8 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 . Всі дії відповідали вимогам Інструкції та чинному законодавству.

Щодо не виділення частки боржника із спільної сумісної власності, ОСОБА_5 зазначила, що 18.07.2013 року державним виконавцем Земсковою В.С., направлено вимогу до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області, щодо наявності зареєстрованого шлюбу боржника, дату реєстрації такого шлюбу, всю наявну інформацію про другого з подружжя у випадку реєстрації шлюбу, інформації про наявність записів про розірвання шлюбу та дату такого розірвання (за наявності).

15.08.2013 реєстраційною службою Головного управління юстиції у Харківській області надано інформацію щодо проведення перевірки за період з 20.02.2008 року по 15.08.2013 рік. За результатами перевірки повідомлено про невиявлення в органах державної реєстрації актів цивільного стану Харківської області актового запису про шлюб/розірвання шлюбу на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді № 1505/1 від 13.11.2013 наданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», встановлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 станом на 31.12.2012 зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.11.1980, виданого 2 ХДНК. р. № 1/4871; договору купівлі-продажу від 24.12.1981, посвідченого 5 ХДНК, р. № 1-5149. (за договором купівлі-продажу від 24.12.1981, боржник купив Ѕ частину жилого будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 . Інша Ѕ частина будинку боржнику належить по заповіту від 27.11. 1980 року)

Відповідно до заяви дружини скаржника ОСОБА_7 , яка надійшла до відділу 15.03.2021 року за вх. 9224, заявницею стверджується, що об`єкт, виставлений на торги, не відповідає первісним правоустановчим та технічним документам від 1981 року. Як стверджує ОСОБА_7 створений новий технічний паспорт на будинок. Однак, підтвердження вищезазначеного ОСОБА_7 не надала.

Щодо неправомірності визначення вартості арештованого майна, то 08.02.2021 року на адресу відділу надійшов звіт про оцінку майна, про що 08.02.2021 року відправлено повідомлення сторонам виконавчого провадження з роз`ясненням їх права у 10-денний строк з дня отримання повідомлення оскаржити результати визначення вартості арештованого майна в судовому порядку.

Щодо заявки на реалізацію арештованого майна, то в ній містяться всі дані, як необхідно для реалізації майна.

Також, ОСОБА_5 зазначила, що державним виконавцем всі дії та рішення прийняті в межах повноважень, відповідно до діючого публічно-правового порядку, згідно із Законом України Про виконавче провадження, вважає що права і свободи заявника (боржника) ОСОБА_1 , як сторони виконавчого провадження не порушено, а тому скарга є необгрунтованою та відповідно задоволенню не підлягає.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, оцінивши докази, які надані сторонами справи у їх взаємозв`язку, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Представник Заявника вперше 05.03.2021 року ознайомився із певного частиною матеріалів знавчого зведеного виконавчого провадження провадження у приміщенні органу виконання та вбачав, що його права порушувались бездіяльністю та діями державного виконавця.

Судом встановлено, що скаржник в особі свого представника звернувся до суду 15.03.2021 року, впродовж десятиденного строку з моменту коли ознайомився з частиною матеріалів виконавчого провадження, порушення державним виконавцем є триваючими, а тому, судом встановлено, що на теперішній час строків звернення до суду, скаржником не пропущено.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України - суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

За таких обставин, суд вважає, що заявник має право на доступ до суду, як складової частини права на справедливий суд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 05 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц: При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції.

Щодо юрисдикції спору.

Суд вважає, що питання які були порушені у скарзі належить до розгляду саме у порядку судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів: висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Велика Палата Верховного суду у Постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 зауважила, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої палати.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.03.2019 у справі № 821/197/18 та від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц дійшла висновку, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців, який передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що дії та бездіяльність державного виконавця стосуються передачі майна: житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який на підставі низки дій державного виконавця після відкриття виконавчого провадження № 36584840 був переданий на примусову реалізацію на підставі акту опису та арешту майна від 05.12.2013 року та звіту про оцінку майна № 76, яким 05.02.2021 року Приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи».

Державним виконавцем щодо боржника ОСОБА_3 було об`єднані інші виконавчі провадження у зведене виконавче провадження за єдиним номером 54661868. У зведене виконавче провадження також було включено і виконавче провадження № 36584840.

Також до зведеного виконавчого провадження були включені наступні виконавчі провадження: № 45860986 у справі 639/8220/13-ц про стягнення заборгованості у сумі 6 376,33 грн; № 45950505 у справі 639/9148/14-ц про стягнення заборгованості у сумі 26 115,48 грн; № 48577894 у справі № 639/4512/15-ц про стягнення заборгованості у сумі 26 321,23 грн.; № 64328186 у справі № 639/3160/20 про стягнення боргу у сумі 887,01 грн.

За всіма цими виконавчими провадження судами були ухвалені заочні рішення, які наразі оскаржуються ОСОБА_1 , ним були подані заяви про скасування заочних рішень. Крім того, ще по двум виконавчим провадженням: № 64328186 у справі № 639/3160/20 про стягнення боргу у сумі 887,01 грн. та № 64328332 у справі № 639/3160/20 про стягнення боргу у сумі 88 701,61 заочне рішення скасовано ухвалою суду від 29.03.2021 по справі № 639/3160/20.

Суд вважає, що порушення прав ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_7 , яка не є боржником у цих виконавчих провадженнях, почалося саме з винесення акту опису та арешту майна житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який був складений 05.12.2013 року.

Актом опису та арешту майна від 05.12.2013 у ВП № 36584840 описано та арештовано житловий будинок з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності призначено суб`єкта оцінювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 36584840 від 27.11.2020 року, виконавцем призначено Приватне підприємство «Центр незалежної оцінки та експертизи» для надання висновку щодо вартості вказаного вище арештованого нерухомого майна скаржника.

08.02.2021 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов Звіт про оцінку майна № 76, яким 5.02.2021 року визначена вартість житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 на рівні 635 700,00 грн.

Суд вважає, що як акт опису та арешту майна від 05.12.2013 року, так і звіт про оцінку майна № 76, яким 5.02.2021 року визначена вартість житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 на рівні 635 700,00 грн. були складені з порушеннями як Інструкції з організації примусового виконання рішень, так і Закону України Про виконавче провадження.

У порушення вимог п. 4.2.1 розділу IV Інструкції з організації примусового виконання (у редакції, чинній на момент проведення опису - 05.12.2013) у акті не зазначені технічні ознаки описаного майна (ступінь зносу, санітарно-технічний стан, дата забудови, наявність комунікацій, тощо). Також, відповідно до акту опису та арешту майна від 05.12.2013 року державним виконавцем було лише перераховано у акті що за вказаною адресою знаходиться житловий будинок та перелічені надвірні будівлі. На цьому опис споруд закінчується. Акт не містить даних щодо технічного стану об`єктів як ззовні так і зсередини.

Крім того, в акті зазначено, що досліджувався об`єкт в цілому, а не його частка, яка належить саме боржинку ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ч. 2 ст. 368 ЦК України суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

За ч. З ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було укладено шлюб у 1976 році, відповідно до свідоцтва про шлюб, копія якого була додана до скарги. Також факт укладання шлюбу підтверджується копією паспорту ОСОБА_7 , відповідно до якого у графі сімейний стан значиться запис про реєстрацію шлюбу із ОСОБА_6 .

Будинок з надвірними будівлями житловою площею 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_8 на підставі Договору купівлі-продажу Ѕ частини вказаного будинку від 24.12.1981 року, оскільки був придбаний ними у період шлюбу.

Отже, звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 шляхом складення акту опису та арешту всього житлового будинку, який перебуває у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_8 , без визначення частки боржника у спільному майні, є неправомірним.

На уточнююче запитання суду представник ВДВС зазначила що на сьогоднішній день з поданням про виділення частки боржника у спільному майні до суду не зверталась.

Суд не бере до уваги доводи державного виконавця про те, що матеріали виконавчого провадження містять запит виконавця до органу РАЦС і що останній повідомив про відсутність даних щодо укладання шлюбу, з наступних причин. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, міститься відповідь що у ДРАЦС немає даних щодо укладання або розірвання шлюбу щодо ОСОБА_1 . Однак у відповіді зазначено, що перевірку проведено у період з 20.02.2008 року по день надання відповіді. Оскільки шлюб був укладений у 1976 році, а виконавець не вжив заходів щодо перевірки запитуваного періоду інформації, його дії з приводу не звернення до суду з поданням про визначення частки у спільному майні боржника слід визнати неправомірними. Крім того, суд бере до уваги, що виконавцю було відомо про факт укладання шлюбу ще з моменту звернення до нього дружини боржника із заявою, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження, однак виконавець все одно ігнорував вимоги ст. 48 Закону України Про виконавче провадження та продовжував здійснювати заходи з примусової реалізації всього житлового будинку без визначення частки у спільному майні чим порушував права осіб, які не є стороною виконавчого провадження та права власності яких могли бути порушеними у разі примусової реалізації зазначеного майна, а саме права власності на частку у будинку ОСОБА_7 .

За таких обставин, акт опису та арешту майна від 05.12.2013 року, а саме житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , є неправомірним, оскільки цим документом державний виконавець описав та арештував частку у спільному сумісному майні, яка не належить боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , а яка є власністю його дружини ОСОБА_7 .

З цих же підстав слід визнати і неправомірними дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 54661868 стосовно звернення стягнення на майно, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , а саме: житловий будинок з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, підлягає визнанню неправомірною бездіяльність державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 54661868 стосовно невжиття заходів із звернення до суду з поданням про звернення стягнення на частку майна боржника ОСОБА_1 у спільному майні, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , з наступних підстав.

У Постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі 446/53/16-ц, зазначено:

«...У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що частка у праві спільної власності є самостійним об`єктом цивільних прав та на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів. Поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Частка у праві спільної власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні (пункти 26, 28, 29).

У постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 643/16464/17 (провадження № 61-4405) Верховний Суд, виходячи із обставин справи, вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами визначити ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

ОСОБА_3 при розгляді справи у судах заявляла про порушення її права на частку у спільному майні подружжя, що може мати місце у випадку звернення стягнення на комплекс нежитлових будівель по АДРЕСА_1 наполягаючи, що вона має право на 1/2 частину цієї нерухомості.

Колегія суддів погоджується з тим, що комплекс нежитлових будівель по АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як спільна сумісна власність.

У зв`язку із цим звернення стягнення з метою виконання судового рішення може бути звернуто на 1/2 ідеальну частку комплексу нежитлових будівель по АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності боржнику ОСОБА_4 на час подання державним виконавцем заяви до суду. В результаті розгляду справи встановлено, що саме ця частка у нерухомому майні належала ОСОБА_4 , і право власності на це майно не було зареєстровано у Державному реєстрі речових.

Крім того, суд дійшов висновку про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 54661868 стосовно невинесення в порядку, передбаченому ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», постанови про опис та арешт житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути укладений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Однак, всупереч вимогам Закону України Про виконавче провадження виконавцем взагалі не виносилась постанова про опис та арешт нерухомого майна боржника, перед тим як залучити оцінювача та замовити звіт про оцінку майна № 76 від 05.02.2021 року.

Відповідно до п. 10 Інструкції з організації примусового виконання рішень:

Після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані:

назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця;

зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Зазначених дій виконавцем здійснено не було, Звіт про оцінку майна № 76 від 05.02.2021 року був складений та підставі Акту опису та арешту майна боржника від 05.12.2013 року, який був складений також з порушеннями зазначеними в ухвалі суду вище.

Суд також дійшов висновку про визнання неправомірними дій державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 54661868 стосовно визначення вартості арештованого майна - житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та визнання недійсним Звіту про оцінку майна № 76, яким 05.02.2021 року Приватне підприємство «Центр незалежної оцінки та експертизи» визначено вартість житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 36584840 від 27.11.2020 є передчасною, у зв`язку із тим, що виконавець не перевіряв чи дійшли сторони згоди щодо вартості описаного майна боржника.

Так, у відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли жоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять даних, що виконавець надав можливість боржнику узгодити зі стягувачем вартість арештованого майна.

Крім того, дії державного виконавця щодо визначення вартості житлового будинку боржника повинна була здійснення з урахування визначення частки ОСОБА_1 у спільному майні подружжя на цей будинок.

Судом встановлено, що звіт про оцінку майна № 76 від 05.02.2021 року був складений з порушеннями вимог чинного законодавства України, а тому підлягає визнанню судом недійсним з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, ані виконавець, ані суб`єкт оціночної діяльності жодного разу не увійшли у будинок з метою визначення дійсної вартості будинку та рухомого майна, яке перебуває у будинку, виконавець з 2013 року не здійснював дій зі звернення до суду з поданням про примусове входження до житла боржника, з огляду на те, що він нібито не відчиняє двері, при спробі виконавця потрапити до житла. Натомість виконавець звернувся до Голови адміністрації Жовтневого району м. Харкова з проханням надати довідку з питань перевірки матеріально-побутових умов проживання, в тому числі, кількість та дані осіб, мешкаючих за адресою будинку боржника, про зареєстрованих та фактично мешкаючих, на що вказаний орган склав Акт обстеження матеріально-побутових умов від 09.06.2015 року, відносно житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого зазначено, що провести обстеження сім`ї ОСОБА_8 не було можливості, оскільки власник житлового будинку не дав згоду спеціалістам Управління на проведення обстеження. Таким чином, судом встановлено, що виконавець поклав на вказане Управління обов`язки по здійсненню невластивих функцій цим органом у рамках виконавчого провадження, та фактично переклав виконання своїх обов`язків з примусового входження до житла на інших орган.

За таких обставин суд дійшов висновку про порушення процедури визначення вартості майна та проведення оцінки житлового будинку.

Суб`єкт оціночної діяльності, який склав звіт № 76 від 05.02.2021 року не здійснював повного огляду нерухомого майна, зокрема його внутрішнього стану, що може вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, призвести до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за заниженою ціною.

У матеріалах виконавчого провадження немає доказів того, що виконавець чи оцінювач зверталися до боржника з вимогою забезпечити доступ оцінювача до об`єкта з метою об`єктивної його оцінки.

У постанові від 12.06.2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді недоотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості.

Представником скаржника був наданий новий звіт житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого вартість будинку оцінювалась у 1 346 600 грн., що значно вище за оцінку, яка була зроблена на замовлення виконавця.

Крім того, судом взято до уваги, що оцінка була проведена щодо усього будинку без визначення частки у спільному майні подружжя боржника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц зазначено, що: На думку Великої Палати Верховного Суду, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18).

Частиною третьою статті 12 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон № 2658-III) встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Відповідно до статті 3 Закону № 2658-III оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону № 1404-VIII для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Пунктами 15, 16 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі - Національний стандарт № 1) регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, та повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Згідно з положеннями пункту 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, для отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Відповідно до пункту 15 Національного стандарту № 1 методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

За таких обставин суд дійшов висновку, що під час проведення оцінки майна в межах зведеного виконавчого провадження № 54661868 було порушено положення Закону України 'Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Національного стандарту № 1, що є підставою для визнання такої оцінки майна недійсною.

Судом встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження немає доказів того, що виконавець чи оцінювач зверталися до боржника з вимогою забезпечити доступ оцінювача до об`єкта житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею в будинку 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , саме в процесі здійснення оцінки майна, звіт про вартість якого оскаржується ОСОБА_1 .

Також, суд вважає неправомірними дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 54661868 які полягають у порушенні черговості (встановленої у ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , зокрема на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який є його єдиним житлом, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 50 Закону України Про виконавче провадження - звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

Судом, відповідно до матеріалів виконавчого провадження, встановлено, що виконавцем не вжито всіх заходів в рамках зведеного виконавчого провадження, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо встановлення факту відсутності у боржника по виконавчому провадженню достатніх коштів та рухомого майна для належного проведення виконавчих дій.

Державний виконавець у судовому засіданні повідомив, що ним було здійснено запити лише у ті банки, які підключені до Автоматизованої системи виконавчого провадження, що жодним чином не спростовує обов`язку виконавця звертатися і до інших банків із запитами про наявність грошових коштів боржинка, яких в Україні понад 70 установ.

Суд не бере до уваги Довідку виконавця про черговість звернення стягнення на майно боржника та відсутність у боржника майна попередньої черги від 27.01.2015 року, яка міститься в матеріалах справи, тому що вона суперечить як поясненням самого виконавця у судовому засіданні, яка на уточнююче запитання суду, повідомила, що на даний час нею вживаються дії щодо перевірки наявності коштів та рухомого майна, шляхом направлення запитів до банків та державних органів, що суперечить доводам, які викладені в письмових поясненнях органа ВДВС щодо того, що виконавцем вжити всі заходи щодо черговості виявлення майна боржника.

Крім того, виконавець у судовому засіданні повідомила суд, що нею винесено вже три постанови від 18.03.2021 року, 01.04.2021 року, 15.04.2021 року про відкладення виконавчий дій, які також містяться у матеріалах виконавчого провадження, щодо передачі спірного житлового будинку на примусову реалізацію шляхом його продажу на публічних торгах. Проведення зазначених виконавчих дій було відкладено до 29 квітня 2021 року включно. На запитання суду чому виконавчі дії відкладаються, виконавець пояснила, що надається можливість уникнути неправомірних наслідків проведенням подальших виконавчих дій, шляхом направлення запитів із виявлення майна боржника попередніх черг, оновлення даних щодо майна боржника шляхом надсилання запитів до органів та служб, які володіють зазначеною інформацією, чим частково підтверджує обґрунтованість скарги боржника, однак визнати скаргу частково або у повному обсязі у судовому засіданні відмовилась.

Також, судом встановлено, що виконавець передчасно звернула стягнення на єдине житло боржника у зв`язку із тим, що не направила запитів щодо рухомого майна боржника до:

Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області (стосовно наявності або відсутності земельних ділянок боржника);

Головного управління Держпродспоживслужби у Харківській області (стосовно сільгосптехніки та рогатої худоби);

Управління Держпраці у Харківській області ( стосовно устаткування, приладів або будівельної техніки);

Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку;

Управління комунального майна та приватизації ХМР (стосовно майна, яке перебуває в оренді);

Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку ХМР (стосовно провадження підприємницької діяльності, торгівлі або надання послуг боржником);

Департаменту земельних відносин ХМР (стосовно оренди землі боржника);

ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» (стосовно зерносховищ);

Державної служби України з безпеки на транспорті (стосовно водних транспортних засобів);

Державної авіаційної служби України (стосовно льотних транспортних засобів).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи той факт, що матеріали виконавчого провадження не містять у собі доказів того, що виконавцем досліджувались причини невиконання рішення суду та питання щодо їх поважності, можна дійти до висновку про неправомірність бездіяльності державного виконавця щодо невжиття у повному обсязі реальних та дієвих заходів, які направлені на встановлення факту наявності чи відсутності поважних причин щодо невиконання рішення суду у встановлені строки.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень ~а у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться за підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому «виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням у тому числі таких засад: верховенства права; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За таких обставин суд дійшов висновку про зобов`язання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зведеному виконавчому провадженні № 54661868 усунути неправомірні дії та бездіяльність зазначені у цій ухвалі суду, оскільки такий спосіб захисту не суперечить закону, відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України.

Щодо вимоги скаржника стосовно визнання неправомірною бездіяльності виконавця стосовно невжиття заходів (які повинні передувати переданню майна на реалізацію) із звернення до суду з поданням про вирішення питання щодо звернення стягнення на майно, яке не зареєстроване за боржником, суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавець звертався до КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації із відповідним запитом щодо надання інформації про наявність чи відсутність нерухомого майна стосовно ОСОБА_1 і у відповідь на такий запит було надано копії правовстановлюючих документів на житловий будинок житловою площею 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 260, 451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 54661868 стосовно звернення стягнення на майно, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , а саме: житловий будинок з надвірними будівлями житловою площею 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 54661868 стосовно невжиття заходів із звернення до суду з поданням про звернення стягнення на частку майна боржника ОСОБА_1 у спільному майні, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Визнати неправомірним Акт опису та арешту майна від 05.12.2013 року у виконавчому провадженні № 36584840, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 54661868 стосовно невинесення в порядку, передбаченому ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», постанови про опис та арешт житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1

Визнати неправомірними дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 54661868 стосовно визначення вартості арештованого майна - житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним Звіт про оцінку майна № 76, яким 05.02.2021 року Приватне підприємство «Центр незалежної оцінки та експертизи» визначено вартість житлового будинку з надвірними будівлями житловою площею 54,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати неправомірними дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 54661868 які полягають у порушенні черговості (встановленої у ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , зокрема на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який є його єдиним житлом.

Зобов`язати державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зведеному виконавчому провадженні № 54661868 усунути неправомірні дії та бездіяльність зазначені у цій ухвалі суду.

У задоволенні іншої частини вимог скарги - відмовити.

Судове засідання для вирішення питання про судові витрати призначити на 16.00 годину 20 травня 2021 року у приміщенні Московського районного суду м.Харкова, встановити строк у 5 днів, після постановлення цієї ухвали, для подання представником скаржника - адвокатом Бардіним І.С., доказів щодо розміру понесених ним судових витрат.

Встановити представнику Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) строк для надання заперечень на заяву (клопотання) про розподіл судових витрат до початку судового засідання із розгляду зазначеного питання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Суддя - О.О. Олійник