Провадження № 2-з/643/201/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2021

Суддя Московського районного суду м. Харкова Тимош О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву керівника Салтівської окружної прокуратури м.Харкова про забезпечення позову у цивільній справі за позовом керівника Салтівської окружної прокуратури м.Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської прокуратури до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та витребування нерухомого майна від добросовісного набувача,

в с т а н о в и в :

03.09.2021 позивач Салтівська окружна прокуратура м.Харкова в особі керівника звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 2-го поверху №123-:-125 площею 40,6 кв.м, розташованих у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідчений 28.07.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Богданович А.О. за №1182; витребувати нежитлові приміщення 2-го поверху №123-:-125 площею 40,6 кв.м, розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_1 від добросовісного набувача ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Харківської міської ради.

Одночасно з позовом до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна №01 (номер запису про паво власності № НОМЕР_1 ), а саме: нежитлові приміщення 2-го поверху №123-:-125 площею 40,6 кв.м, розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_1 із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

В обґрунтування своєї заяви зазначив, що Салтівська окружна прокуратура м.Харкова до суду подала зазначену вище позовну заяву. Постановою Східного апеляційного господарського суду №922/250/20 від 27.07.2020 визнано незаконним та скасовано п.9 додатку 1 до рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова» від 26.10.2016 №412/16; визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27.12.2017 №5531-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та фізичної особою - підприємцем ОСОБА_1 ; скасовано рішення №39487891 від 02.02.2018 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення 2-го поверху №123-:-125 площею 40,6 кв.м, розташованиі у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 повернути територіальній громаді м.Харкова в особі Харківської міської ради спірні нежитлові приміщення.

На наступний день після ухвалення судового рішення ОСОБА_1 відчужено зазначені нежитлові приміщення на користь ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу №1182 від 28.07.2020, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Богданович А.О. Оскільки одним з відповідачів вже було здійснено відчуження майна з метою уникнення виконання рішення суду, внаслідок чого спірне майно протиправно вибуло з власності територіальної громади м.Харкова, позивач вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В своїй заяві про забезпечення позову позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, адже у разі повторного відчуження спірного майна позивач буде змушений знову ініціювати новий судовий розгляд задля задоволення своїх вимог та здійснити ефективний захист порушених прав.

Майно, на яке прокурор просить накласти арешт, належить позивачу - Харківській міській раді, а тому заявлений захід забезпечення даного позову в повній мірі відповідає обсягу заявлених вимог про витребування майна на користь законного власника.

Вжиття заходів забезпечення позову не матиме негативних наслідків для відповідачів. Так, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.08.2021 вбачається, що спірній об`єкт нерухомого майна передано в іпотеку ОСОБА_3 за договором позики від 29.09.2020. Крім того, відповідач ОСОБА_2 не зареєстрований як суб`єкт господарювання, а тому не використовує нежитлові приміщення у господарській діяльності.

У відповідності з п.3, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Ознайомившись з матеріалами справи, з урахування розміру позовних вимог до відповідачів, очевидної наявності спору між сторонами, суд дійшов висновку щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна №01 (номер запису про паво власності № НОМЕР_1 ), а саме: нежитлові приміщення 2-го поверху №123-:-125 площею 40,6 кв.м, розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_1 із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном, який перебуває у власності відповідача ОСОБА_2 , що є співмірним з розміром позовних вимог, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернувся до суду прокурор.

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що, на час вирішення клопотання про забезпечення позову, у суду відсутні відомості про існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Зазначене не перешкоджає учасникам справи, за наявності підстав, в порядку ст. 156 ЦПК України звернутися до суду з заявою про заміну виду забезпечення позову або в порядку ст. 158 ЦПК України про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-153, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву керівника Салтівської окружної прокуратури м.Харкова про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна №01 (номер запису про паво власності № НОМЕР_1 ), а саме: нежитлові приміщення 2-го поверху №123-:-125 площею 40,6 кв.м, розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_1 із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

У зв`язку із забезпеченням позову зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м.Харкова.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.М.Тимош