Справа № 2-3249/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є., представника скаржника Валенко К.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», -

У С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - скаржник) звернувся зі скаргою на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», у якій просив: визнати протиправними дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скрипки Ю.О.; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скрипки Ю.О. від 10.06.2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №34974653; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скрипки Ю.О. від 10.06.2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №34974653.

В обґрунтування скарги зазначено, що державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №34974653 накладено арешт на усі кошти та арешт майна скаржника. Разом із тим, судовим рішенням у справі №2-3249/10, на підставі якого видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження №34974653, визначено спосіб виконання, а саме: звернення стягнення лише на заставне майно шляхом передачі рухомого майна (предмет застави) - транспортного засобу марки CITROEN, модель U9FT35L3H2, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить боржнику. Зважаючи на викладене вищевказане просить задовольнити скаргу та скасувати постанови державного виконавця від 10.06.2020 року про накладення арешту на кошти та про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №34974653.

У судовому засіданні представник скаржника підтримала вимоги скарги та просила їх задовольнити.

Представник Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зацікавлена особа- акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання також не з`явилась, однак подала заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Дослідивши матеріали скарги, судом встановлено наступне.

11.10.2010 року Подільським районним судом м. Києва винесено Рішення у справі №2-3249/10 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно (а.с.5-6).

07.10.2011 року Подільським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист №2-3249/10 (а.с.7).

На підставі зазначеного виконавчого листа, 02.11.2012 року Подільським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №34974653 (а.с.4).

10.06.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках в банківських установах скаржника.

Крім того, 10.06.2020 року державним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно боржника.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Приписами ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом.

Так, суд зауважує, що у резолютивній частині Рішення суду від 11.10.2010 у справі №2-3249/10 зазначено, що у рахунок погашення боргу необхідно звернути стягнення на транспортний засіб марки CITROEN, модель U9FT35L3H2, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить скаржнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, даним судовим рішенням визначено порядок звернення стягнення на заставне майно шляхом передачі рухомого майна (предмет застави) - транспортного засобу марки CITROEN, модель U9FT35L3H2, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» (уповноваженій особі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» за довіреністю), для подальшої його реалізації ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» шляхом продажу предмету застави третій особі з метою погашення кредитної заборгованості скаржника за кредитним договором № 014/3796/73/62512 від 16.10.2007 року.

Отже, зазначеним судовим рішенням визначено спосіб виконання, а саме звернення стягнення на заставне майно шляхом передачі рухомого майна (предмет застави) - транспортного засобу, який належить боржнику.

Так, у Постанові від 10.06.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 350/426/16-ц, зазначено, що поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ( "Горнсбі проти Греції" (Hornsby V. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці без неналежних затримок (у справі "Фуклев проти України", заява N 71186/01). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці ("Чіжов проти України" п. 40).

Відповідач, не подавши відзив на скаргу, обставини викладені в скарзі не спростував.

За змістом ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Представник відповідача, не подавши до суду відзиву, будь-яких доказів, які б відповідали вказаним принципам доказування, та спростували доводи позивача, суду не надав.

В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПУ України, доказами.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), порушили права заявника, а накладення арешту на кошти та все майно боржника не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, оскаржувані постанови державного виконавця від 10.06.2020 року про накладення арешту на кошти та про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №34974653 підлягають скасуванню, за винятком арешту транспортного засобу марки CITROEN, модель U9FT35L3H2, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить скаржнику та є предметом стягнення за Рішенням суду від 11.10.2010 року у справі №2-3249/10.

Керуючись ст. ст. 259 - 261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» - задовольнити частково;

Визнати протиправними дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скрипки Ю.О.;

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скрипки Ю.О. від 10.06.2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №34974653;

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скрипки Ю.О. від 10.06.2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №34974653 в частині арешту всього майна ОСОБА_1 , окрім арешту транспортного засобу марки CITROEN, модель U9FT35L3H2, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України). У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. В. Гребенюк