Справа № 314/101/20
Провадження № 2/314/181/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2021 року м.Вільнянськ

Справа № 314/101/20;

провадження № 2/314/181/2021;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,

за участю: представника позивача адвоката Балкового Р.Л.,

відповідача ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, де просить:

Визнати недійсними:

- договір дарування земельної ділянки, площею 0,0319 га, кадастровий номер :11:003:0259 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 29.04.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий № 127;

- договір дарування земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер :11:003:0258 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 29.04.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий № 126;

- договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 29.04.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий № 125.

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно. Ще за життя батько склав заповіт, яким все майно заповідав відповідачу у справі ОСОБА_2 - своєму онукові. Зазначений заповіт був складений з врахуванням того, що позивач в будь-якому випадку буде мати право на обов`язкову частку в спадщині, оскільки є інвалідом 2 групи загального захворювання. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки була непрацездатною за життя батька і на день його смерті.

За життя 29.04.2017 року батько подарував відповідачу у справі ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер :11:003:0259 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер :11:003:0258 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок АДРЕСА_1 .

За життя батька відповідач вів перемови із батьком позивача про те, щоб він подарував йому все своє майно взамін на опіку і матеріальну допомогу. Позивач є інвалідом 2 гр. і не могла надавати допомогу в повній мірі, тому що її пенсія дуже низька, та вона не може забезпечити мінімальні потреби. Стан здоров`я не дозволяв позивачу дбати про лежачого хворого. Батько не погоджувався на умови онука, однак вимушений був укласти зазначені договори для того, щоб мати можливість існувати, купувати ліки, нести витрати по утриманню будинку. За життя батько хворів, потребував коштовних ліків, а з листопада 2017 року був паралізованим, не піднімався з ліжка, позивач здійснювала нагляд за ним, піклувалася про нього, кормила, прала, готувала їжу.

Позивач вважає, що правочини, вчинені спадкодавцем під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, що характеризується тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини.

У разі, якби батько позивача не хворів, не потребував сторонньої допомоги та матеріальної підтримки, за позицією позивача він ніколи б не уклав договору дарування із відповідачем, адже він розумів, що ставить під загрозу залишення без житла позивача - інваліда 2 гр. та її дітей. Збіг тяжких обставин та крайня нужденність стали вирішальними при укладанні оспорюваних договорів дарування. Батько сподівався на те, що відповідач буде надавати йому матеріальну допомогу, буде допомагати їй опікуватися батьком до самої смерті,однак батько так і не отримав такої допомоги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав визначених у позові.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з ппідстав викладених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За визначенням ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 29.04.2017 рокуміж ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0,0319 га, кадастровий номер :11:003:0259 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий № 127.

29.04.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер :11:003:0258 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий № 126.

29.04.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладенодоговір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий № 125.

Зазначені правочини від імені дарувальника укладав та підписував ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої Кравченко О.М., приватним нотаріусом Вільнянского районного нотаріального округу Запорізької області 24 лютого 2017 року, за р.№43,44.

24 лютого 2017 рокуприватним нотаріусом Вільнянского районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. посвідчена довіреність від імені ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , де ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_4 подарувати ОСОБА_2 належний йому житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За визначенням ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно зі ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Здійснений судом аналіз ст.233 ЦК України свідчить про те, що можливість застосування недійсності правочину за ст.233 ЦК України передбачає наявність двох обставин, які підлягають доведенню в судовому порядку, а саме: наявності у особи тяжкої для неї обставини, під впливом, якої вона вчиняє правочин та вкрай невигідні умови правочину.

Позивачем, в обсязі наданих суду доказів, не доведено наявності тяжких обставин під впливом яких ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 вчинити правочин дарування на користь ОСОБА_2 , станом на 24.02.2017 та тривалість/наявність таких обставин до/на 29.04.2017.

Суд також зазначає, що обставина наявності вкрай невигідних умов правочину відносно договору дарування не може бути застосована, оскільки за договором дарування за ст.717 ЦК України дарувальник не отримує жодних матеріальних благ (вигоди), а отже виключається застосування ст.233 ЦК України щодо договору дарування в контексті вкрай невигідний умов договору дарування.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У світлі наведених вище міркувань суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відмову в його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-80, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

вирішив:

1.В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 31.08.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

31.08.2021