Ухвала

28 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 707/2371/20

провадження № 61-6867ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Українського бюро кредитних історій, Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Українського бюро кредитних історій, Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у вересні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг, звернувся до позивача та підписав заяву б/н від 19 березня 2012 року, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 25 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Таким чином, було укладено кредитний договір № SAMDN28535 від 22 січня 2013 року (кредитний договір № 4112 - унікальний номер кредитного договору в УБКІ згідно номеру рахунку, на яких надходять кошти на погашення боргу).

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2019 року у вищевказаній справі у задоволенні позову відмовлено. Постановою Черкаського апеляційного суду від 16 січня 2020 року у справі № 2707/2316/19 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у задоволенні позову відмовлено, з підстав повного погашення заборгованості за договором № б/н від 19 березня 2012 року. Крім того, у постанові суду вказано, що також не підлягають стягненню вимоги щодо заборгованості за кредитом, оскільки з наданого представником позивача розрахунку вбачається, що відповідачем, починаючи з 25 січня 2013 року по 31 липня 2019 року було сплачено на користь позивача грошові кошти в розмірі 27 576,16 грн - сума погашення за наданим кредитом. Тобто, відповідачем було витрачено 25 000 грн запозичених коштів, а сплачено 27 576,16 грн в погашення за наданим кредитом (тілом кредиту), що свідчить про відсутність у нього заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». Вказана постанова Черкаського апеляційного суду набрала законної сили 16 січня 2020 року.

Позивач вказував, що станом на 04 жовтня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» не відобразив інформацію в обліковій системі банку щодо відсутності заборгованості за кредитним договором № SAMDN28535 від 22 січня 2013 року (унікальний номер кредитного договору в УБКІ № 4112), встановлену постановою Черкаського апеляційного суду. Однак, банк продовжує нараховувати відсотки за прострочення виконання зобов`язання по даному кредитному договору, а тому станом на момент направлення досудової вимоги заборгованість по даному активу складала 633 870,50 грн.

У зв`язку з порушенням немайнових прав, 02 жовтня 2020 року представником ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу до АТ КБ «ПриватБанк» про усунення вищезазначених порушень. Банком було списано заборгованість у розмірі 598 810,84 грн, але заборгованість не була списана в повному обсязі, оскільки все ще складає 35 059,66 грн (633 870,50 грн - 598 810,84 грн).

Оскільки станом на час звернення до суду з позовом заборгованість за кредитним договором № SAMDN28535 від 22 січня 2013 року (кредитний договір № 4112 - унікальний номер кредитного договору в УБКІ, згідно номеру рахунку на яких надходять кошти на погашення боргу) в обліковій системі банку не анульована, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки, на його думку, поновлення порушених прав можливе лише в судовому порядку.

Позивач вказував, що згідно даних його особистого кабінету в АТ КБ «ПриватБанк» у нього наявна заборгованість перед відповідачем за умовами договору № SAMDN2663 від 21 липня 2014 року.

Згідно з випискою за даним договором заборгованість складається з наступних необхідних платежів: сплата державного мита, договір № SAMDN8535 - 4 106,57 UAH; сплата штрафу від суми позовної заяви, договір SAMDN8535 - 13 012,93 UAH; фіксований штраф, договір SAMDN8535 - 500,00 UAH; списання коштів - 500,00 UAH; штраф за прострочення більше 30 днів за № SAMDN8535 - 1 182,16 UAH. Дана угода повністю відображає операції, які пов`язані з кредитним договором № SAMDN8535, який згідно рішення суду є погашеним, а будь-які нараховані штрафні санкції за ним є неправомірними. Така заборгованість, на думку позивача, також підлягає списанню в обліковій системі банку.

Позивач вказував, що звертався до відповідачів із вимогою усунути вказані порушення, однак отримав повідомлення від Українського бюро кредитних історій про те, що згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» інформація щодо кредитних договорів є коректною.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на порушення прав, закріплених в Законі України «Про захист прав споживачів», позивач просив суд зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» списати в обліковій системі банку суму заборгованості за кредитним договором № SAMDN8535 від 22 січня 2013 року; заборонити АТ КБ «ПриватБанк» нараховувати відсотки за кредитним договором № SAMDN8535 від 22 січня 2013 року; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» списати в обліковій системі банку суму заборгованості за кредитним договором № SAMDN2663 від 21 липня 2014 року; заборонити АТ КБ «ПриватБанк» нараховувати відсотки за кредитним договором № SAMDN2663 від 21 липня 2014 року; зобов`язати Українське бюро кредитних історій внести зміни до кредитної історії ОСОБА_1 , вилучивши з неї недостовірну інформацію щодо наявності фінансових зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за договором № 4112 від 22 січня 2013 року.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2021 року залишено без змін.

23 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду засобами поштового зв`язку з касаційною скаргою на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій статті Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилом частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Предмет спору, підстави позову, встановлені судами правовідносини та застосовані до них правові норми свідчать про те, що ця справа відноситься до справ про захист прав споживачів.

Справа № 707/2371/20 не є справою з ціною позову, що станом на 01 січня 2021 року перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн).

Отже, відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України вказана справа є малозначною в силу закону.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи і справа має для нього виняткове значення.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що всі судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточними і подальшому оскарженню не підлягає.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі: «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Українського бюро кредитних історій, Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев