УХВАЛА

30 квітня 2021

м.Харків

Справа № 639/408/21

2/639/859/21

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа-Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа- Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , що були оформлені на ім`я колишнього чоловіка ОСОБА_3 , придбані в період зареєстрованого шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя. Чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 30.04.2021 залучені до участі у справі в якості співвідповідачів дружина спадкодавця ОСОБА_4 і спадкоємець за заповітом ОСОБА_5

28 квітня 2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арештів на спірні квартири та заборони Державному нотаріусу Другої Харківській міській державній нотаріальній конторі вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , посилаючись на те, що державним нотаріусом відкрито спадкову справу, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини спливає 30.04.2021, тому у випадку отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5 може відчужити квартири третім особам, для цього у нього не буде жодних перепон, а також скористується рухомим майном, що знаходяться в квартирі, тому незастосування судом заходів, спрямованих на заборону відчуження майна, може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За положеннями ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З роз`яснення , викладеного Пленумом Верховного Суду України в постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимоги, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст.6 конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним («Шмалько проти України», № 60750/00, пункт 43/, рішення від 20 липня 2004 року; «Ромашов проти України», № 67534/01, пункт 42, рішення від 27 липня 2004 року; «Юрій Миколайович Іванов проти України», № 40450/04, пункт 51, рішення від 15 жовтня 2009 року та інші).

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору, що виник між сторонами є нерухоме майно, що зареєстровано на ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отримання відповідачем та іншими спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину призведуть до значних ускладнень в реалізації можливого рішення суду про визнання права власності на 1/2 частину майна , зареєстрованого за ОСОБА_3 , оскільки може зменшити обсяг спадкового майна. Разом з тим, позивач буде позбавлений можливості оформити власні права, на захист яких звернувся до суду.

Арешт майна , про який просить представник позивача- це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів сторін та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Разом з тим, позивачем у клопотанні про забезпечення позову не обґрунтовується необхідність одночасного застосування двох видів-накладення арешту на квартири та заборону вчиняти нотаріальної дії, оскільки для відчуження спадкового майна потребується отримати свідоцтво про право на спадщину. З урахуванням таких обставин,заборона вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину буде достатнім видом забезпечення позову.

За таких обставин, з урахуванням збереження балансу прав та законних інтересів усіх учасників, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права позивача на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у спосіб , заявлений позивачем у вигляді заборони вчиняти нотаріальні дії.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 149 , 150,153, 157 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково .

Заборонити Державному нотаріусу Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Шевцовій Олені Вячеславівни видавати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за спадковою справою № 667356160, до набрання судового рішення у справі законної сили.

У іншій частині заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

СУДДЯ -