Справа № 438/1120/21
Провадження № 2/438/328/2021
РІШЕННЯ

іменем України

31 серпня 2021 року Бориславський міський суд Львівської області у складі: головуючого-судді Слиша А.Т.,

за участю секретаря судового засідання Гадубяк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бориславського міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 15 липня 2021 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання сином або досягнення ним віку 23 років; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на сторону відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є її колишнім чоловіком. ОСОБА_3 , 2003 р.н., є їхнім сином. Рішенням Бориславського міського суду від 06.11.2017 з відповідача ОСОБА_2 в примусовому порядку стягувалися аліменти на утримання ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 сину ОСОБА_5 виповнюється 18 років, у зв`язку з чим виплата аліментів на його утримання припиняється. ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у Національному авіаційному університеті. У зв`язку із цим, він позбавлений можливості працювати та забезпечувати себе матеріально. Усі витрати по його утриманню позивач змушена забезпечувати самостійно, вона тимчасово не працює у зв`язку з відсутністю роботи. Самотужки утримувати повнолітнього сина для неї є надто складно, тому вона змушена позичати кошти у своїх батьків-пенсіонерів та знайомих людей. Відповідач у добровільному порядку зовсім не бере участь в утриманні повнолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги. Відповідач отримує пенсію, має достатній дохід та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина.

Ухвалою судді від 30 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула. В матеріалах справи є її заява від 22.07.2021, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить призначити аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; судові витрати, які начебто понесла позивачка, не покладати на відповідача, оскільки вони не підтверджені документально, він не має можливості їх оплачувати; оплату судового збору просить розділити між сторонами; розгляд справи провести за його (відповідача) відсутності.

У відзиві відповідач зазначив, що твердження позивача про те, що він ухиляється від сплат, не бере участі в утриманні дітей є абсолютно безпідставними та необгрунтованими. Відповідач продовжує брати участь в утриманні дітей в міру своїх можливостей, а позивачка намагається викривити факти. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_5 до його повноліття, також сплачував аліменти на утримання іншого сина сторін, ОСОБА_6 , до закінчення ним навчання. Відколи ОСОБА_6 закінчив навчання, відповідач не припинив брати участь в його утриманні та продовжує щомісячно надсилати йому кошти в розмірі 2000 грн на добровільних засадах. Таким чином, окрім офіційних аліментів згідно виконавчого листа з початку 2021 року відповідачем було перераховано коштів на рахунок ОСОБА_7 у сумі 10 000 грн добровільно на потреби синів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Твердження позивача про «достатність» доходів відповідача не об`єктивне. В 2019 році відповідач як учасник АТО отримав II групу інвалідності та за станом здоров`я був відправлений на пенсію. Значна частина його пенсійного забезпечення витрачається на ліки. На даний час він отримує лише пенсійне забезпечення, інших доходів не має. Відповідач також є платником аліментів на утримання ще двох своїх неповнолітніх синів ОСОБА_8 , 2013 р.н. 15% та ОСОБА_9 , 2016 р.н. 15% згідно Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2016. Тобто, на даний час 30% від свого доходу він вже сплачує аліментів. Ще 2000 грн (близько 15% його пенсії) він сплачує добровільно на картковий рахунок старшого сина ОСОБА_6 , який вже не отримує аліменти. Позивач, вимагаючи призначити до сплати непосильну для відповідача суму, ставить його в ситуацію, коли він не зможе надавати матеріальну допомогу старшому синові. Після розлучення в квартирі, власником якої раніше він був, залишились проживати позивачка з дітьми, а він змушений винаймати житло, платити орендну плату, утримувати себе (харчування, медичне забезпечення). Від сплати аліментів на користь повнолітнього сина ОСОБА_4 на період навчання не відмовляється, однак сплачувати їх у заявленому розмірі не має можливості. Усі сини є для нього однаково рідними та в міру можливостей він утримуватиме та допомагатиме кожному з них, і від сплати аліментів не ухиляється.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не прибув. У матеріалах справи є його заява від 22.07.2021, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1-ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками третьої особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на цей час є повнолітнім. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 11.02.2013.

Суд встановив, що повнолітнійОСОБА_3 продовжує навчання, проживає з матір`ю позивачем ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 199 СК України: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд встановив, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання. Зокрема, навчається в Національному авіаційному університеті, термін навчання - до 30 червня 2024 року, що підтверджується довідкою № 698 від 22.06.2021.

У зв`язку з навчанням ОСОБА_3 на денному відділенні, він потребує матеріальної допомоги. Навчання на денній формі позбавляє його можливості працевлаштуватися та утримувати себе самостійно в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 на цей часне працює, не може у повному обсязі самостійно утримувати сина, який навчається і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Відповідач не надав жодних доказів того, що він добровільно надає матеріальну допомогу на утримання сина, ОСОБА_3 , який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Враховуючи матеріальне становище позивачки та враховуючи, що вона у зв`язку з навчанням повнолітнього сина несе витрати, - суд вважає, що повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги, а тому є підстави для стягнення аліментів з відповідача.

Щодо розміру аліментів та можливості їх сплати суд зазначає наступне.

Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що на його утриманні перебуває ще його повнолітній син сторін - ОСОБА_10 , оскільки з матеріалів справи вбачається, що останній є повнолітнім та таким, що закінчив навчання.

З установлених судом обставин вбачається, що відповідач є пенсіонером, отримав II групу інвалідності. На його утриманні також перебувають двоє дітей від іншого шлюбу. Зокрема, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2016 ухвалено стягувати з відповідача, ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_11 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , 2013 р.н., та ОСОБА_9 , 2016 р.н., по 15 % всіх видів заробітку відповідача, але не менше як по 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - що не впливає на висновки суду щодо законодавчого обов`язку відповідача утримувати свого повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не надав жодних доказів для підтвердження розміру його доходів, не вказав про обставини, що мають істотне значення, та які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі, визначеному в позовній заяві.

Виходячи з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, беручи до уваги обставини, визначені в ч.1 ст.182 СК України, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , на час навчання в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам повнолітньої дитини, не порушить прав відповідача. При цьому суд враховує, що відповідач не спростувавможливість надання матеріальної допомоги сину, який досягнув повноліття та продовжує навчання, у вказаному розмірі. Тому за сукупності наведених висновків позов підлягає до задоволення.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, відсутні підстави для розподілу суми судового збору між сторонами. Відтак судовий збір за розгляд позовної заяви щодо стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави в порядку ст. 141 ЦПК України в розмірі 908 грн.

Про стягнення з відповідача інших судових витрат позивач вимог не заявляла.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 191, 198-201Сімейного кодексу України, ст.ст. 259, 268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час навчання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 15 липня 2021 року на час навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в користь держави судовий збір 908 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суд через Бориславський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя А.Т.Слиш