Справа № 127/8895/21
Провадження № 22-ц/801/1734/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 рокуСправа № 127/8895/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів: Сала Т. Б., Якименко М. М.,
за участі секретаря Ліннік Я. С.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування протоколу та наказу в частині зняття з квартирного обліку, зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 11 червня 2021 року у м. Вінниці суддею цього суду ОСОБА_2 , дата складання його повного тексту не відома,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування протоколу та наказу в частині зняття з квартирного обліку, зобов`язання вчинити дії, мотивуючи його тим, що він є пенсіонером Збройних Сил України, особою з інвалідністю І групи та перебуває на військовому обліку у Вінницькому об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, а на пенсійному обліку - в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Позивач звільнений з військової служби 23 листопада 2004 року у запас (за станом здоров`я) у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України та залишений на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок Міністерства оборони України. До 03 грудня 2020 року позивач перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 із складом сім`ї чотири особи (позивач, дружина, дочка, онук). Рішенням житлової комісії відповідача, оформленим протоколом №10 від 03 грудня 2020 року, позивача знято з квартирного обліку із складом сім`ї чотири особи у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.
Позивач зазначає, що за сімейними обставинами в 2007 році змушений був переїхати до хворої матері в смт. Олексієво-Дружківку Донецької області для здійснення догляду за останньою після смерті батька. В 2016 році мати позивача померла, а в 2017 році з позивачем трапився інсульт (паралізовано обидві ноги та ліва рука, права рука частково втратила рухливість). Внаслідок зазначених обставин дружина позивача зареєструвала місце свого проживання в будинку батьків позивача, який ОСОБА_1 отримав у спадщину після смерті батьків.
Наприкінці грудня 2020 року позивач отримав повідомлення від 22 грудня 2020 року про зняття його з квартирного обліку. Рішення про зняття позивача з квартирного обліку оскаржене останнім до Міністерства оборони України та за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 отримав листа від 05 лютого 2021 року, відповідно до якого в діях житлової комісії військової частини НОМЕР_1 порушень чинного законодавства не встановлено.
Пославшись на викладене ОСОБА_1 просив суд визнати протиправним і скасувати протокол № 10 від 03 грудня 2020 року засідання житлової комісії Командування ПС Збройних Сил України щодо зняття ОСОБА_1 із складом сім`ї чотири особи з квартирного обліку у військовій частини НОМЕР_1 ; скасувати наказ командувача ПС Збройних Сил України від 18 грудня 2020 року №209 в частині зняття ОСОБА_1 із складом сім`ї чотири особи з квартирного обліку у військовій частини НОМЕР_1 ; зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 на черговому засіданні поновити ОСОБА_1 із складом сім`ї чотири особи на квартирному обліку у військовій частини НОМЕР_1 із збереженням попереднього часу перебування на обліку; зобов`язати Командування ПС Збройних Сил України оголосити наказом про поновлення ОСОБА_1 на квартирному обліку, про що повідомити позивача письмово; зобов`язати житлову комісію розглянути питання надання ОСОБА_1 житлового приміщення або грошової компенсації за належне йому жиле приміщення.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково, визнано незаконним та скасовано п. 1.38 рішення житлової комісії Командування Повітряних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ), оформленого протоколом №10 від 03 грудня 2020 року, про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 із складом сім`ї чотири особи з квартирного обліку у військовій частини НОМЕР_1 . Скасовано наказ командувача ПС Збройних Сил України від 18 грудня 2020 року «Про оголошення рішення житлової комісії Командування Повітряних Сил ЗС України» № 208 в частині, що стосується зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 (додаток до наказу п.38). Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 із складом сім`ї чотири особи на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жили приміщень для постійного проживання з 20 січня 1993 року загальної черги, у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень з 31 липня 1996 року, а також у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з 23 листопада 2004 року. В задоволенні решти вимог відмовлено, вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині вимог, які задоволені, відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішенням, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуване відповідачем рішення вважає законним, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині вимог, які задоволено, тому, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, в іншій його частині не перевіряється.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 20 січня 1993 року перебував на квартирному обліку у Вінницькому гарнізоні на загальній черзі у військовій частині НОМЕР_1 , першочерговій з 31 липня 1996 року (ветеран Збройних Сил України), у позачерговій з 23 листопада 2004 року (звільнений за станом здоров`я) із складом сім`ї чотири особи (він, дружина, донька, онук), що підтверджується довідкою КЕВ м. Вінниця від 15 жовтня 2020 року № 44 (а. с. 18).
Наказом Міністра оборони України від 23 листопада 2004 року № 998 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас (за станом здоров`я) у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок Міністерства оборони України, що підтверджується копією витягу з вищезазначеного наказу (а. с. 16).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 29 листопада 2004 року № 226 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Вінницького ОМВК, що підтверджується копією витягу з вищезазначеного наказу (а. с. 17).
16 грудня 2004 року ОСОБА_3 узятий на військовий облік, що підтверджується відміткою в копії військового квитка сер. НОМЕР_3 (а. с. 14).
Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09 березня 2021 року № 407 ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію за вислугу років з 01 грудня 2004 року (а. с. 15).
Відповідно до витягу з протоколу №15 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18 травня 2006 року до складу сім`ї ОСОБА_1 на отримання житла включено онука ОСОБА_4 , 2005 року народження (а. с. 21).
Крім того, з 18 грудня 2007 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 (а. с. 11, зворот).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 липня 2013 року, виданого державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна, що належало ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема й будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , загальною площею 54,3 кв. м. (а. с. 22).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 серпня 2020 року №219680883, за ОСОБА_1 11 липня 2013 року зареєстроване право власності на будинок АДРЕСА_2 (а. с. 30-31).
Листом від 27 квітня 2020 року №350/115/28 голова житлової комісії військової частини НОМЕР_1 повідомив ОСОБА_1 про настання черги на отримання грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення із зазначенням переліку необхідних документів для отримання такої компенсації (а. с. 23).
Відповідно до витягу з протоколу № 8 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 04 вересня 2020 року відповідачем прийнято рішення відповідно до якого питання щодо надання грошової компенсації ОСОБА_1 за належне для отримання житлове приміщення слід розглянути в порядку настання черги у разі виділення додаткових лімітів для виплати (а. с. 24.)
Згідно з витягом з протоколу № 9 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 вересня 2020 року доручено члену житлової комісії детально вивчити керівні документи, що стосуються облікової справи ОСОБА_1 та на черговому засіданні житлової комісії доповісти пропозиції щодо подальшого перебування його на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (а. с. 25).
У акті перевірки житлових умов ОСОБА_1 від 13 листопада 2020 року (м. Дружківка) зазначено, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом із дружиною ОСОБА_6 (а. с. 50-51).
Відповідно до витягу з протоколу №10 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 03 грудня 2020 року, відповідачем прийнято рішення (п. 1.38) зняти з квартирного обліку складом сім`ї чотири особи ОСОБА_1 у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до іншого населеного пункту відповідно до ст. 40 ЖК УРСР і ст. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470. Облікову справу передати в установленому порядку для постановки на облік за місцем проживання. Одночасно зазначено, що ОСОБА_1 перебував на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 20 січня 1993 року загальної черги, у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень з 31 липня 1996 року, а також у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з 23 листопада 2004 року.
Комісія, ухвалюючи вказане рішення, зазначала про встановлення обставин зняття з реєстрації ОСОБА_6 (дружини позивача) в м. Вінниціі з 06 вересня 2016 року та проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Також житлова комісія вказувала на проживання ОСОБА_1 в Донецькій області станом на 13 листопада 2020 року та обставини реєстрації й фактичного проживання доньки та онука позивача за адресою відмінною від адреси проживання та реєстрації ОСОБА_1 , не пов`язаність цих осіб спільним побутом з ОСОБА_1 й про відсутність підстав вважати онука членом сім`ї позивача (а. с. 19).
Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 18 грудня 2020 року №208 оголошено рішення засідання житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 03 грудня 2020 року (а. с. 20).
Вказане рішення житлової комісії від 03 грудня 2020 року ОСОБА_1 оскаржив до Міністерства оборони України (а. с. 26).
Відповідач, за дорученням Міністерства оборони України, повідомив ОСОБА_1 про те, що в діях службових осіб житлової комісії порушень чинного законодавства не вбачається (а. с. 27-28).
У статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами (стаття 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Згідно з частинами першою, четвертою статтею 43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
За частиною другою статті 46 ЖК УРСР громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.
Відповідно до ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Пунктом 21 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Згідно зі ст. 40 ЖК Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, зокрема у випадках виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.
Відповідно до п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 (надалі Правила), громадяни знімаються з квартирного обліку, зокрема у випадках виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.
Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Частиною десятою статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою.
У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Відповідно до п. 18 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України від 31 липня 2018 року №380, у разі направлення осіб, звільнених з військової служби, що перебувають на обліку у військовій частині, на військовий облік у військовий комісаріат до іншого населеного пункту іншого гарнізону вони виключаються з обліку у військовій частині та зараховуються на облік у військовому комісаріаті та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району іншого гарнізону на умовах, визначених цією Інструкцією.
З наведеного вбачається, що особа, яка звільнена з військової служби, виключається з квартирного обліку у військовій частині лише після її направлення на військовий облік у військовий комісаріат до іншого населеного пункту іншого гарнізону. Тобто зняттю з квартирного обліку внаслідок виїзду особи на постійне місце проживання до іншого населеного пункту передує її зняття з військового обліку у військовому комісаріаті та направлення на військовий облік у військовий комісаріат до іншого населеного пункту іншого гарнізону. Саме в такому випадку для звільненого військовослужбовця можливе встановлення обставин виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення.
На підставі викладеного вище та встановлених у справі обставин, зокрема того, що ОСОБА_1 з 01 грудня 2004 року перебуває на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду Вінницької області, з 16 грудня 2004 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 18 грудня 2007 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , водночас проживає в смт. Олексієво-Дружківка у зв`язку з отриманням статусу особи з інвалідністю І групи внаслідок захворювання із втратою рухливості та потребою сторонньої допомоги, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що п. 1.38 рішення відповідача від 03 грудня 2020 року, оформленого протоколом №10, не ґрунтується на положеннях законодавства, є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки зняття з реєстрації ОСОБА_6 в м. Вінниці, наявність зареєстрованого права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 та його окреме проживання з донькою та онуком, про що зазначено в оскаржуваному рішенні, не є підставою для зняття його з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 саме у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, як-то передбачено ст. 40 ЖК УРСР та п. 26 Правил.
За таких обставин, вірними також є висновки суду першої інстанції про наявність підстав для скасування наказу командувача ПС Збройних Сил України від 18 грудня 2020 року «Про оголошення рішення житлової комісії Командування Повітряних Сил ЗС України» № 208 в частині, що стосується зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 , та як наслідок, з метою відновлення становища, яке існувало до порушення житлових прав позивача, зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку.
Доводи апеляційної скарги щодо правомірності рішення відповідача від 03 грудня 2020 року, оформленого протоколом №10, у зв`язку з поліпшенням позивачем житлових умов, апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки зі змісту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 знято з квартирного обліку, зокрема, у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.
Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому також відхиляються.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення справи, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.
Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук
Судді : Т. Б. Сало
М. М. Якименко