Справа № 591/388/21
Номер провадження 2/573/198/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Замченко А.О.,

з участю секретаря Півньової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання,

в с т а н о в и в :

25 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про стягнення аліментів на період навчання, в якому вказує, що він навчається на І курсі Сумського національного університету, а відповідач є його батьком.

Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Сум від 03 березня 2021 року справу передано за підсудністю до Білопільського районного суду Сумської області.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити (а. с. 62, 64, 65).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, його представник адвокат Даценко А.М. просив відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому адвокат пояснив, що відповідач не являється особою з інвалідністю, працює в м. Київ, про розмір його доходу не знає.

Заслухавши адвоката, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 2).

З довідки від 28 грудня 2020 року №223 вбачається, що ОСОБА_1 є студентом І курсу Сумського національного аграрного університету, навчається на факультеті агротехнологій та природокористування. Форма фінансування комерційна. Період навчання з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року (а. с. 3).

Крім того, відповідач має дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 35), яка також звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання (а. с. 52, 67).

05 липня 2014 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 (а. с. 36).

Станом на 09 квітня 2021 року відповідач має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» в сумі 48284 грн. 12 коп., а його дружина - 23142 грн. 87 коп. (а. с. 47-51).

У відзиві було заявлено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_3 , але в судовому засіданні від вказаного клопотання відмовився і відмова прийнята судом.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З огляду на положення ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом ст. 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що позивач навчається на денній формі у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, тому є всі підстави для стягнення з батька аліментів на утримання сина на період навчання.

Враховуючи викладене вище, те, що позивач після досягнення повноліття продовжує навчання на комерційній основі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а також враховуючи стан здоров`я, сімейне та матеріальне становище платника аліментів, те, що останній є особою працездатного віку, а отже має можливість надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, оскільки позивачем не було доведено належними доказами обґрунтованість його позовних вимог у заявленому розмірі, оскільки він хоча й навчається на комерційній основі, але на надав суду доказів на підтвердження вартості навчання. Доказів на підтвердження понесення інших витрат, пов`язаних з навчанням (вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо), позивачем також надано не було, тобто не доведено потребу повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання в заявленому розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача.

При цьому суд також враховує, що ОСОБА_2 є особою працездатного віку, працює в м. Києві, що підтвердив адвокат відповідача в судовому засіданні, у зв`язку з чим взмозі надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину.

З огляду на викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача щомісячно аліменти в розмірі 1/7 частки заробітку (доходу) на його утримання до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення останнім двадцятитрьохрічного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду.

Доводи відповідача про те, що він в добровільному порядку надає матеріальну допомогу своїм повнолітнім дітям не являються підставою для відмови в задоволенні позову.

Доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають дружина, її батько інвалід та його мати, ОСОБА_2 суду не надав. При цьому суд також враховує, що батько дружини та мати відповідача отримують пенсію.

Належних і допустимих доказів на підтвердження розміру щомісячного доходу відповідач суду не надав, а тому і не довів, що не має можливості надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам (1/4 100%; 1/7 х; х = 1/7 х 100 : 1/4; х = 57,14%) слід стягнути 518 грн. 83 грн. судового збору.

Що стосується вимог відповідача про стягнення з позивача на його користь понесених витрат на правову допомогу, то суд дійшов наступного висновку.

До відзиву на позовну заяву відповідач долучив квитанцію від 13 квітня 2021 року про перерахування адвокату 7000 грн., договір про надання правової допомоги від 09 квітня 2021 року, ордер і копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а. с. 55-59). Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які останній поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, детальний опис робіт, виконаних адвокатом, до відзиву додані не були. У подальшому зазначені документи суду також не надавалися.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З огляду на правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року в справі №904/4494/18, неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді разом з першою заявою по суті спору, є підставою для відмови у відшкодуванні таких судових витрат.

З огляду на викладене, оскільки відповідач не надав суду разом з першою заявою по суті спору (відзивом на позовну заяву) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, детальний опис робіт, виконаних адвокатом, правові підстави для стягнення витрат на правову допомогу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на період навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі 1/7 частки заробітку (доходу) до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцятитрьохрічного віку, починаючи стягнення з 25 січня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 518 грн. 83 коп. судового збору.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про стягнення на його користь витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя