Справа № 236/777/20
У Х В А Л А

іменем України

"03" вересня 2021 р. Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючої судді- Сердюк Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Безорчук А.О.,

представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою представника позивача - ОСОБА_2 , який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди та зустрічною позовною заявуою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання спільним сумісним майном, визнання права власності на 1/2 частку майна в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява представника позивача адвоката Башкова Сергія Вікторовича, який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя(а.с.1-3).

Ухвалою судді від 23 квітня 2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 30 вересня 2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Протягом судового розгляду були опитані позивач, відповідачі, досліджено письмові докази у справі, допитані свідки, оглянуті матеріали ЖЄО 9200 від 27.09.2019 року з диском відеозапису щодо пошкодження автомобілю ОСОБА_3 .

В судовому засіданні 12 серпня 2021 року перед стадією судових дебатів судом оголошено перерву для надання додаткових доказів ОСОБА_2 щодо витрат, понесених ОСОБА_3 на правову допомогу.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_3 та відповідач по зустрічному позову ОСОБА_5 надавали суду заяви, в яких просили справу розглянути за їх відсутності з участю їх представника - адвоката Башкова С.В.

В судове засідання 05 липня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, не зважаючи на заздалегідь узгоджену зі сторонами дату, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці (а.с.20).

В судове засідання 27 липня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 повторно не з`явився, надавши клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, втім жодних медичних документів до клопотання не надав (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_4 , надала суду заяву про розгялд справи за її відсутності за участі представника адвоката Савченко Є.О.

31 серпня 2021 року на адресу Краснолиманського міського суду від ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6 надійшло клопотання про надання можливості ознайомитися з матеріалами цивільної справи, надання копії технічних записів судових засідань та відкладення розгляду справи.

Вирішуючи питання повторного відкладення розгляду справи, суд зазначає таке.

Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» (п.п.22, 23 Рішення від 28 березня 2006 року, заява №23436/03) право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає в діях позивача ОСОБА_3 ознаки зловживання процесуальними правами, що направлені на затягування розгляду справи та вважає за необхідне попередити про можливість вжиття судом заходів процесуального примусу.

Керуючись ст. 44, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити процесуальний строк розгляду цивільної справи за позовом представника позивача - ОСОБА_2 , який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди та зустрічною позовною заявуою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання спільним сумісним майном, визнання права власності на 1/2 частку майна в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя та відкласти її розгляд на 15 годину 30 хвилин 09 вересня 2021 року.

Викликати в наступне судове засідання учасників справи шляхом розміщення оголошень на веб-сайті Краснолиманського міського суду Донецької області.

Попередити позивача ОСОБА_3 про неприпустимість зловживання процесуальними правами та можливість вжиття судом заходів процесуального примусу.

Роз`яснити учасникам справи наслідки неявки в судове засідання в залежності від їх процесуального статусу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя