печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Талдоновій М.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Печерського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулось до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу та просить стягнути з останньої на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 24574,88 грн, а також судовий збір у розмірі 1920,00 грн.

В обґрунтування позову представник позивача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - Каліщук В.П. зазначає, що 14.06.2016 р. між Приватним акціонерним товариством «СК «ПЗУ Україна» та Страхувальником було укладено Договір страхування транспортних засобів № АЕ 9928427, предметом якого є страхування автомобіля «КІА SPORTAGE», державний реєстраційним номер НОМЕР_1 .

За чим Договором (поліс ЦВ) ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» взяло на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник, в свою чергу зобов`язався, дотримуватись умов договору страхування, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

09.03.2017 р. в Київ, Печерський р-н, вул. Лютеранська 3 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «JAGUAR XF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (далі - Потерпілий) та застрахованого автомобіля «КІА SPORTAGE», державний реєстраційний номери НОМЕР_1 . під керуванням ОСОБА_1 (далі - Відповідач).

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 22.05.2017 року Відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

До Позивача звернувся Потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору.

Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив| виплату страхового відшкодування на користь Потерпілого в розмірі 24574,88 грн, шо підтверджується платіжним дорученням.

Відповідач не повідомив Позивача про дорожньо-транспортну пригоду. Страховика було повідомлено про страховий випадок від Потерпілого, через значний проміжок часу - 09.03.2017 p., згідно заяви про настання страхового випадку.

Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором страхування, шо призвело до порушення прав Позивача на відшкодування шкоди. На адресу Відповідача було направлено регресну вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування. Зазначена вимога була повністю проігнорована, та жодних дій спрямованих на врегулювання питання в досудовому порядку з боку Відповідача не було здійснено. Станом на 08.02.2019 р. страхове відшкодування не повернуто. З урахуванням вказаних обставин, а також положень ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу 24574,88 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

25.03.2019 року разом з позовною заявою представником позивача- Каліщуком В.П. було подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якому останній просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

22 липня 2021 року на адресу суду надійшов відзив в якому представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Артюхов Д.С. заперечує проти задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та вважає їх безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.

Представник відповідача, звертає увагу суду, на те, що пп. «г» пп 38.1.1 п. 38.1 ст. 38, 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Необґрунтована виплата страхового відшкодування має місце у разі, коли страховика не було повідомлено про страховий випадок жодним з учасників ДТП, що призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач добровільно сплатив на користь потерпілої особи страхове відшкодування, на підставі заяви про настання страхового випадку від 09 березня 2017 року та страхового акту від 09 березня 2017 року, яке було визначено Асистуючою компанією ТОВ «СОС Сервіс Україна», що діяла на підставі договору доручення від імені замовника ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Страховий випадок мав місце і ніким не оспорювався, винна в ДТП особа притягнута до адміністративної відповідальності. У Позивача була можливість самостійно встановити всі обставини страхового випадку.

Враховуючи викладене, посилання Позивача на вимоги ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки обставини ДТП встановлені, підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються Позивачем, страхова компанія необґрунтованих витрат не здійснила.

11.11.2021 року представник відповідача - адвокат Артюхов Д.С. подав до суду заяву в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог та проводити розгляд справи у його відсутність.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 09 березня 2017 року о 13.00 год ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Kia Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. Лютеранська, 3, в м. Києві, не дотрималась безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїла зіткнення з припаркованим автомобілем «Jaguar XF» д.н.з. НОМЕР_2 , водія ОСОБА_4 , чим порушила вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року у справі № 757/16291/17-п ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Транспортний засіб «Kia Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 застрахований ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відповідно до поліса від 14 червня 2016 року № АЕ 9928427.

Відповідно до звіту про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 17 березня 2017 року № 178830 транспортного засобу «Jaguar XF» д.н.з. НОМЕР_2 , вартість збитків становить 28 313, 86 грн, включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали пофарбування. Відповідно до страхового акту № UA041/L01/03 від 17.07.2017 року та розрахунку страхового відшкодування, страховик прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 24574,88 грн. Відповідно до платіжного доручення від 18 липня 2017 року № 23412 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перерахувало ОСОБА_2 - власнику транспортного засобу «Jaguar XF» д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , страхове відшкодування у розмірі 24574,88 грн

ОСОБА_1 з повідомленням про настання страхового випадку до страховика не зверталася, що не заперечує у поданому до суду відзиві.

Позивач, посилаючись на підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 та підпункт 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням неповідомлення відповідачем про настання дорожньо-транспортної пригоди просив позов задовольнити.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку з чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП передбачений у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Однак зазначені зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

У підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Зазначеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15, від 30 березня 2016 року № 6-186цс16, від 22 березня 2017 року № 6-2011цс16. та постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року в справі № 759/19724/15-ц, від 16 травня 2018 року в справі № 369/5335/15-ц, від 13 лютого 2019 року в справі № 686/21485/17, від 20 лютого 2019 року в справі № 465/36/17, від 15 травня 2019 року в справі 642/2779/17-ц.

Отже, дотримання або недотримання особою, з якою укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язкового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для перевірки страховиком обставин ДТП та обґрунтованості страхових виплат. Водночас лише недотримання цих положень особою, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, не може виступати самостійною вимогою для задоволення регресної вимоги у судовому порядку.

Судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому лише факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу рішення, яке повинно ґрунтуватися на загальних правилах про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2020 року у справі № 463/5839/16-ц.

Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне покласти їх на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 979, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 33,38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Р.В. Новак