Справа № 459/378/20
Провадження № 6/459/52/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі :

головуючого судді Демяновської Ю.Д.

при секретарі Канюки В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді подання державного виконавця Червоноградського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дегтярьової Р.О. про застосування примусового приводу до боржника ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

20.04.2021 року державний виконавець Червоноградського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дегтярьова Р.О. звернулася до суду із поданням про застосування до боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , заходів примусового приводу в порядку ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 438 ЦПК України. В обґрунтування подання зазначила, що на примусовому виконанні Червоноградського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) знаходиться виконавче провадження АСВП №63211372 щодо виконання виконавчого листа № 459/378/20, виданого 10.09.2020 року Червоноградським міським судом Львівської області з примусового виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «Кредобанк» заборгованості в розмірі 46024,79 грн. та 2102,00 грн. судових витрат, посилаючись на те, що боржник не зявляється на виклики державного виконаця, не надає квитанції про сплату судового збору, просить суд застосувати до нього примусовий привід через органи поліції до Червоноградського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на 06.05.2021 року.

Представник Червоноградського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду подання, а тому враховуючи викладене та відсутність в положеннях ст.438 ЦПК України вказівки на обов`язковість участі у розгляді клопотання про привід боржника будь-яких осіб, суд вважає за можливе розглянути подання державного виконавця без присутності державного виконавця.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, приходжу до висновку, що таке слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.04.2020 р. Червоноградським міським судом Львівської області ухвалено рішення у справі № 459/378/20, яким стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ «Кредобанк» заборгованість в ромірі 46024,79 грн. та 2102,00 грн. судових витрат (а.с.56-58).

10.09.2020 року виконавчий лист № 459/378/20, виданий 10.09.2020 року Червоноградським міським судом Львівської області на виконання даного судового рішення скеровано для предявлення до виконання АТ «Кредобанк» (а.с.71).

Зазначений виконавчий лист звернено до примусового виконання органами ДВС.

05.10.2020 року державним виконавцем Червоноградського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дегтярьовою Р.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №459/378/20, виданого 10.09.2020 р. Червоноградським міським судом Львівської області, боржником у якому є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.87).

03 листопада 2020 року державним виконавцем складено акт виходу за адресою проживання боржника ОСОБА_1 , яка вказана у виконавчому листі, згідно якого при виході на дільницю двері квартири ніхто не відчинив, девжавним виконавцем залишено виклик на 11.11.2021 року (а.с.83) .

Статтею 129 Конституцією України визначено, що судові рішення є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За правилами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішення, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок вирішення питання про примусовий привід боржника в процесі виконання судового рішення врегульований ст. 438 ЦПК України, якою передбачено, що привід боржника оголошується за місцем виконання судового рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.144 ЦПК України привід є одним з видів заходів процесуального примусу.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 ч.9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (п.14 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».)

Таким чином, єдиною необхідною і достатньою правовою підставою для застосування примусового приводу до боржника в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» є не з`явлення останнього за викликом державного виконавця. При цьому, законодавець не пов`язує застосування указаного заходу забезпечення виконавчого провадження з будь-якими винятковими обставинами.

При цьому, на думку суду, застосування приводу як засобу процесуального примусу, можливе лише в тому випадку, коли боржник, який обізнаний про початок процедури примусового виконання рішення шляхом отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, направленої йому рекомендованим поштовим відправленням, про що наявне підтвердження в матеріалах виконавчого провадження, без поважних причин не з`явився за викликом виконавця.

Самі по собі письмові виклики державного виконавця, на переконання суду, не свідчать про належне повідомлення боржника щодо здійснення виконавчих дій, а матеріали подання не містять доказів (в т.ч. копії списків відправлення, роздруківки з сайту Укрпошти щодо відстеження відправлень таких викликів, рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення), які би свідчили про обізнаність боржника щодо необхідності з`явлення до органу державної виконавчої служби на вказані дати.

Таким чином, суд вважає, що державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження дійсного належного повідомлення боржника про його виклик до державного виконавця та його нез`явлення без поважних причин.

Також суд не приймає до уваги акт державного виконавця від 03.11.2020 року, оскільки при складанні такого державним виконавцем не вказано дати, часу виходу та адреси проживання боржника (а.с.83).

Із врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що доводи державного виконавця є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Таким чином, подання державного виконавця Червоноградського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дегтярьової Р.О. про застосування примусового приводу до боржника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

При цьому суд звертає увагу на те, що відмова в задоволенні подання про примусовий привід боржника не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким поданням за умови виникнення обставин, що зумовлюють повторне внесення такого подання.

Одночасно, суд вважає необхідним зазначити, що дана ухвала не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, однак з урахуванням правової позиції КЦС ВС, викладної у постанові від 6 березня 2019 року у справі №756/671/16-ц (61-42865сво18) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 352-354, 438 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні подання державного виконавця Червоноградського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дегтярьової Р.О. про застосування примусового приводу до боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 26.04.2021 року

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська