Головуючий суду 1 інстанції - Гавалешко П.С.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 433/1637/20
Провадження № 22-ц/810/103/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.

за участю секретаря: Кузьменко А.О.

учасники справи:

позивач Селянське фермерське господарство «Деметра»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку справу

за апеляційною скаргою Селянського фермерського господарства «Деметра»

на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2020 року, ухвалене судом у складі судді Гавалешка П.С.,

за позовом Селянського фермерського господарства «Деметра» до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору оренди землі на новий строк,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких зазначив, що 07 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та СФГ «Деметра» укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_2 передав, а СФГ «Деметра» прийняло в оренду земельну ділянку пай № НОМЕР_1 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в Новоолександрівській сільській раді Троїцького району Луганської області.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-020 від 16 вересня 2020 року, земельна ділянка № НОМЕР_1 , що складає предмет договору оренди має наступні відомості: кадастровий номер :04:0027, площа, 12,0633 га та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , дата державної реєстрації земельної ділянки 01 липня 2016 року.

Договір оренди землі від 07 вересня 2009 року зареєстрований у Троїцькому районному відділі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 листопада 2010 року за № 9.

Згідно п.8,43 договору оренди землі № б/н від 07.09.2009 року договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Строк оренди за договором складає 10 років. Строк дії договору розпочав перебіг 15 листопада 2010 року та сплинув 15листопада 2020 року, орендар продовжує користуватися земельною ділянкою.

17 вересня 2020 року СФГ «Деметра» листом повідомленням № 13 звернулось відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» до ОСОБА_2 та повідомило його про намір та бажання, скориставшись переважним правом на укладення з ним договору оренди на новий строк та разом листом направило проект договору оренди землі.

Відповідач отримав вище зазначений лист разом з проектом договору 26 вересня 2020 року, на даний час відповідач не відповів на лист, про результат розгляду проекту договору не повідомив та про своє бажання чи небажання поновлювати договір оренди землі на новий строк, не надав орендарю свої заперечення проти поновлення договору оренди землі.

Враховуючи відсутність з боку ОСОБА_2 заперечень, в строки, які обумовлені ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач продовжив користуватися орендованою земельною ділянкою, навість після 15 листопада 2020 року та проводив на ній сільськогосподарські роботи.

У зв`язку з викладеним позивач просив суд визнати укладеним договір оренди землі № б/н від 31 грудня 2020 року між СФГ «Деметра» та ОСОБА_2 терміном на 10 років починаючи з 31 грудня 2020 року по 31 грудня 2030 року, щодо оренди земельної ділянки площею 12,0633 га, яка знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер :04:0027 в редакції, яка викладена у позовній заяві.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог СФГ «Деметра» до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору оренди землі на новий строк відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, СФГ «Деметра» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 неодноразово попереджав СФГ «Деметра» про небажання продовжувати договірні відносини та свій намір самостійно використовувати спірну земельну ділянку для ведення власного підсобного господарства. Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів неодноразового попередження орендаря СФГ «Деметра» про своє небажання продовжити договір оренди.

Позивач вважає, що порушене право позивача підлягає захисту в обраний спосіб шляхом визнання договору оренди землі, укладеним на новий строк із викладенням його змісту, що узгоджується з правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року по справі № 908/299/18.

Недотримання відповідачем форми та порядку, передбаченого ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», свідчить про наявність у орендодавця мовчазної згоди на укладення договору оренди спірної земельної ділянки з СФГ «Деметра» на новий строк. Обставини щодо наявності переважного права орендаря СФГ «Деметра», а також факт дотримання з боку позивача визначеної ст. 33 Закону України «Про оренду землі» процедури реалізації такого переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, встановлені судом першої інстанції та скаржником не оскаржуються. Задоволення позовних вимог є поновленням в судовому порядку порушеного права орендаря через відсутність протягом встановленого ст. 33 Закону України «Про оренду землі» місячного строку відмови орендодавця та його бездіяльності щодо укладення договору оренди на новий строк та не може розцінюватися як незаконне примушування і втручання у право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 18 березня 2021 року провадження у справі було зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у цивільній справі № 903/1030/19.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року апеляційне провадження поновлено, справу призначено до розгляду.

У судовому засіданні представники позивача підтримали апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

У судовому засідання відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав, просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заявлених вимог СФГ «Деметра», суд першої інстанції виходив з того, що судом було встановлено, що земельна ділянка має кадастровий номер :04:004:0027, площа 12.0633 га та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , дата державної реєстрації земельної ділянки 01 липня 2016 року.

Відповідно до копії договору б/н від 07 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та СФГ «Деметра» було укладено договір оренди землі, за умови якого ОСОБА_1 передав, а СФГ «Деметра» прийняло в оренду земельну ділянку - пай № 30, для ведення товарного с/г виробництва, яка знаходиться в Новоолександрівській сільській раді Троїцького району Луганської області, зі строком дії даного договору 10 років.

Договір оренди землі б/н від 07 вересня 2009 року, зареєстрований у Троїцькому районному відділі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 листопада 2010 р. за № 29.

Пунктом 8 договору оренди землі передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Строк дії вищезазначеного договору оренди землі закінчився 15 листопада 2020 року.

17 вересня 2020 року на адресу відповідача був направлений лист-повідомлення № 13 з пропозицією про укладення договору оренди землі на новий строк з проектом договору оренди, вказаний лист та проект договору ОСОБА_1 отримав 21 вересня 2020 року. Після закінчення строку дії договору оренди землі від 07 вересня 2009 року відповідач договорів оренди з новим орендарем не укладав та бажає самостійно використовувати земельну ділянку. Встановивши вказані обставини, посилаючись на положення ч.1 ст.78 ЗК України, ч.4 ст.13 Конституції України, ст.1 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача є правильний виходячи з наступного.

Частиною 4 ст. 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. ОСОБА_5 України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (ст. 41).

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України,Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Вказані положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 594/376/17-ц (провадження 14-65цс18) дійшла висновку, що правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Частино другою вказаної статті встановлено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.

Згідно з частиною четвертою статті 33 Закону України «Про оренду землі» при укладанні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути зміненні за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Для продовження договірних відносин необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди щодо продовження договору із застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах.

При цьому слід врахувати, що відповідно до частини четвертої статті 33 Закону умови договору оренди землі можуть бути змінені лише за згодою сторін, а у разі недосягнення такої домовленості щодо істотних умов переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється; недосягнення сторонами домовленостей щодо істотних умов договору при їх зміні виключає поновлення договору оренди землі з підстав переважного права (частина четверта статті 33 Закону).

Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 16вересня 2019 року у справі № 908/2314/18.

Установивши, що 17 вересня 2020 року на адресу відповідача був направлений лист-повідомлення № 13 з пропозицією про укладення договору оренди землі на новий строк з проектом договору оренди, вказаний лист та проект договору ОСОБА_1 отримав 21 вересня 2020 року. Після закінчення строку дії договору оренди землі від 07 вересня 2009 року відповідач договорів оренди з новим орендарем не укладав та бажає самостійно використовувати земельну ділянку. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача.

Колегія суддів зазначає, що наявність заперечень зі сторони орендодавця стосовно поновлення договору з попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено, а отже заявлений ним позов задоволенню не підлягає.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо наявності підстав для визнання договору оренди, з СФГ «Деметра» укладеним, колегія суддів зазначає, що саме по собі встановлення порушення прав орендаря внаслідок необґрунтованої відмови орендодавця у пролонгації договору не може бути підставою для укладання договору оренди землі за положенням частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки для такого укладання необхідне погодження обох сторін щодо істотних умов договору.

Судом встановлено, що відповідачу разом з листом повідомленням було направлено проект договору оренди землі, який містить нові суттєві умови договору щодо розміру орендної плати, строки внесення орендної плати.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідач заперечував погодження нових умов договору та висловив незгоду щодо укладання договору оренди землі та бажання самостійно господарювати на своїй землі. Наполягав на тому, що неодноразово попереджував керівництво про не бажання поновлювати договір оренди землі. Та пояснив, що на адресу керівника СФГ «Деметра» направляв заяву про незгоду на укладання договору, на підтвердження вказаних обставин надав суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке судом апеляційної інстанції було долучено до матеріалів справи. Ці обставини позивачем належними доказами не спростовані.

Недосягнення між сторонами домовленості щодо нового строку дії договору, щодо орендної плати та інших істотних умов договору вказує на відсутність підстав для визнання договору оренди земельної ділянки поновленим (укладеним).

Суд першої інстанції на ці обставини не звернув увагу, однак це не вплинуло на правильний висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до доведення ним обставин наявності підстав для переважного права укладання договору оренди землі на підставі статті 33 Закону, а з огляду на те, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладання договору оренди землі припиняється, тому доводи колегією суддів відхиляються.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційним судом рішення суду першої інстанції залишено без змін, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства «Деметра» на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді В.А. Коновалова

М.В. Назарова