Провадження № 2/522/5009/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Бойко А.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», Представництва Фармацевтичний завод «Польфарма» С.А. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.11.2019 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» та просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 20 355 грн., моральну шкоду у розмірі 7 684 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.04.2021 року приблизно о 21:00 годині по вул. Рішельєвська, 13 у м. Одесі ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Kia Ceed, номерний знак НОМЕР_1 , не надала перевагу транспортному засобу Audi A3, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , унаслідок чого трапилася дорожньо-транспортна пригода, чим позивачу завдано матеріальних та моральних збитків. ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Ауді центр Одеса Юг виконав ремонті роботи автомобіля позивача на суму 63 510,73 грн. Моральну шкоду мотивує нервовим стресом, небажанням відповідача добровільно оплатити завдану шкоду та виникнення багато справ пов`язаних з відновленням порушеного права. ПАТ СК «АРКС» на відшкодування ремонтних робіт автомобіля позивача оплатило 25 076,06 грн. та на рахунок позивача 16 079,32 грн., що разом становить 41 155,38 грн.

Ухвалою суду від 10.12.2019 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 03.02.2020 року.

Розгляд справи у судовому засіданні 03.02.2020 року було відкладено у зв`язку з задоволенням відповідної зави відповідача, наступне засідання призначено на 12.03.2020 року.

До суду 04.03.2020 року надійшов відзив ОСОБА_2 , відповідно до якого заперечує проти позову, оскільки цивільно-правова відповідальність застрахована з лімітом відповідальності 100 000 грн., що не перевищує суму відшкодування вказану позивачем. Вимоги про недоплачений розмір шкоди має бути заявлено до страхової компанії. Також вказує, що на підтвердження моральної шкоди не додано жодного доказу.

У зв`язку з веденням на території України карантину та поданням учасниками справи клопотань про відкладення, розгляд справи у судовому засіданні 04.03.2020 року було відкладено на 15.06.2020 року.

До суду 09.04.2020 року надійшов відзив ПрАТ «СК «АРКС», згідно якого просять відмовити у задоволенні позову.

Відзив мотивований тим, що суму відшкодування оплачено по звіту товарознавця ОСОБА_3 виконаного на замовлення страхової компанії. А вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу є неправомірними. Моральна шкода пов`язана з пошкодження майна, а не здоров`я по Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодуванню не підлягає.

У судовому засіданні 15.06.2020 року було залучено ПрАТ «СК «АРКС» в якості співвідповідача, задоволено клопотання представника позивача про відкладення, розгляд справи відкладено на 08.07.2020 року.

У судовому засіданні 08.07.2020 року залучено до участі у справі співвідповідача Представництво Фармацевтичний завод «Польфарма» С.А. як власник автомобіля, яким керувала ОСОБА_2 , розгляд справи відкладено на 05.08.2020 року.

У зв`язку з неповідомлення залученого співвідповідача, розгляд справи у судовому засіданні 05.08.2020 року було відкладено на 02.09.2020 року.

У судовому засіданні 02.09.2020 року представник позивача ОСОБА_4 просила відкласти розгляд справи з метою надання актуальної інформації про відповідача, клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено на 02.11.2020 року.

До суду 23.09.2020 року представництво «Фармацевтичний завод «Польфарма» С.А. в особі представника Горового О.В. подало відзив, відповідно до якого страховою компанією вже було виплачено відшкодування відповідно до звіту, моральна шкода нічим не підтверджена.

До суду 16.10.2020 року надійшли додаткові заперечення на позов представництва «Фармацевтичний завод «Польфарма» С.А. в особі представника Горового О.В., відповідно до яких вказано, що ОСОБА_2 потрапила в ДТП на службовому автомобілі, але в неробочий час, тому власник автомобіля відповідача за спричинену шкоду не відповідає.

У судовому засіданні 02.11.2020 року було задоволено клопотання ПрАТ «СК «АРКС» про відкладення, наступне засідання призначено на 01.12.2020 року.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року призначено по справі автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 16.03.2021 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 29.03.2021 року.

У судовому засіданні 29.03.2021 року витребувано від ОСОБА_3 докази, розгляд справи відкладено на 26.05.2021 року.

У зв`язку з неподання витребуваних доказів та неявки учасників справи, розгляд справи у судовому засіданні 26.05.2021 року відкладено на 30.06.2021 року.

У судовому засіданні 30.06.2021 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 про відкладення, розгляд справи відкладено на 28.07.2021 року.

Розгляд справи у судовому засіданні 28.07.2021 року було відкладено у зв`язку з неявкою сторін, на 02.09.2021 року.

У судовому засіданні 02.09.2021 року було задоволено заяву представника позивача про виклик та допит оцінювача ОСОБА_3 , з метою виклику оцінювача оголошено перерву до 17.11.2021 року.

У судовому засіданні 17.11.2021 року було допитано оцінювача ОСОБА_3 в якості свідка, задоволено клопотання відповідача про надання часу для отримання правової допомоги, розгляд справи відкладено на 10.12.2021 року.

У судовому засіданні 10.12.2021 року представник позивача Безродна О.В. підтримала позовні вимоги та просила задовольнити.

Представник ПрАТ «СК «АРСК» Заруцька І.О. вважала позовні вимоги необґрунтовані, оскільки страхова компанія виконала всі взяті на себе зобов`язання.

ОСОБА_2 просила відмовити у позові, адже вона виконувала свої службові обов`язки, також сума відшкодування не перевищує страхового ліміту.

Представник представництва Фармацевтичний завод «Польфарма» С.А. у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22.04.2019 року о 20 годині 15 хвилин ОСОБА_2 керуючи автомобілем Kia, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Рішельєвській в м. Одесі, при перестроюванні не надала перевагу у русі автомобілю Audi, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку водій мав перестроїтись, в результаті чого допустила зіткнення. ОСОБА_2 визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, про що свідчить постанова Приморського районного суду м. Одеси від 03.06.2019 року у справі №522/7936/19 (т.1 а.с.14).

ОСОБА_2 з 04.02.2019 року по 26.12.2019 року перебувала у трудових відносинах з Представництвом «Фармацевтний завод «Польфарма» С.А.» (т.2 а.с.3-4).

З трудового договору укладеного між Представництвом «Фармацевтний завод «Польфарма» С.А.» та ОСОБА_2 31.01.2019 року вбачається, що тривалість робочої неділі становить 40 годин, час початку роботи 09:00 год., час закінчення роботи 18:00 грн., перерва на обід з 13:00 год. до 14:00 год. (т.2 а.с.5-6).

Таким чином, як вірно відзначає фармацевтична фірма, ДТП сталася в неробочий час.

Цивільно-правова відповідальність представництва Фарм завод «Польфарма» С.А., котрий є власником автомобіля Kia Ceed, номерний знак НОМЕР_1 забезпечена полісом №АМ/8591759 обов`язкового страхування з лімітом відповідальності у 100 000 грн. (а.с.111).

З наряду, що має юридичну силу акту виконаних робіт Audi Центру Одеса Юг вбачається, що за ремонт автомобіля позивача з урахуванням знижки підлягає сплаті 63 510,73 грн. (т.1 а.с.15).

Згідно звіту №61/19 оцінювача автотоварознавця ОСОБА_3 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля Audi A3, реєстраційний номер НОМЕР_2 вбачається, що вартість матеріального збитку заподіяного власнику вищевказаного автомобіля становить 27 076, 06 грн. (т.1 а.с.112-153).

З листа ТОВ «ЗС ГРУПП» від 25.11.2019 року вбачається, що частину відновлювального ремонту автомобіля Audi A3 оплатила ПрАТ Страхова компанія «АРКС» 15.07.2019 року у розмірі 25 076,06 грн. (т.1 а.с.40).

ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» 21.11.2019 року з заявою про доплату страхового відшкодування (т.1 а.с.17).

Згідно звіту №113/19 оцінювача автотоварознавця ОСОБА_3 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля Audi A3, реєстраційний номер НОМЕР_2 вбачається, що вартість матеріального збитку заподіяного власнику вищевказаного автомобіля становить 43 155,38 грн. (т.1 а.с.18-39).

ПрАТ «СК «АРКС» 27.11.2019 року доплатила страхове відшкодування у розмірі 16 079,32 грн. на картку ОСОБА_1 (т.1 а.с.41).

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування становить 41 155,38 грн. (25 076,06 грн. + 16 079,32 грн.).

Різниця між сумою відновлювального ремонту та сплаченого страхового відшкодування становить 22 355,35 грн.

Відповідно до частин першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ліміт страхової відповідальності покриває розмір завданої шкоди, тому, як вірно вказує ОСОБА_2 страхова виплата є достатньою.

Втім, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, страхова компанія не виплатила вартість фізичного зносу автомобіля, тобто амортизацію.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, тому суд дійшов висновку про те, що саме з ОСОБА_5 як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 20 355 грн., відповідно до позовних вимог. З власника автомобіля та страхової компанії не підлягають стягненню вартість відновлювального ремонту.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року вказано, що джерелом підвищеної небезпеки є яка-небудь діяльність, здійснення якої створює підвищену вірогідність спричинення шкоди через неможливість контролю за нею людиною. Під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, оперативного управління або по інших підставах (договір оренди, довіреності і т.п. (п.4).

У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст.1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Згідно з Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 №4 під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру унаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Внаслідок пошкодження автомобіля ОСОБА_1 був змушений витрачати значні зусилля з метою відновлення авто. Позивач зазнав душевних страждань та переживань у зв`язку із пошкодженням власного транспортного засобу, а також емоційних страждань, які довелося йому перенести, змінений ритм життя, тож, суд дійшов висновку, про можливість сягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючі усі вказані обставини, вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 у розмірі 1 000 гривень та вважає, що цей розмір буде достатнім, справедливим і відповідати його перенесеним моральним стражданням. Моральна шкода підлягає стягненню з винної у ДТП особи, через дії якої таку шкоду було завдано.

Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від

09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Щодо судових витрат, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

При звернені до суду з позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн. (т.1 а.с.2).

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

19.11.2019 року між адвокатом Безродною Олександрою Володимирівною та ОСОБА_1 було укладено договір №19/11/19 про надання правової допомоги (т.1 а.с.47-48).

З додаткової угоди №1 до договору №19/11/19 про надання правової допомоги вбачається, що гонорар адвоката складає 12 000 грн. (т.1 а.с.49).

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, на думку суду, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Відповідачем не спростована співмірність послуг адвоката зі складністю проведеної ним роботи.

Втім позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відтак, ціна позову складає 28 039 грн. (матеріальна та моральна шкода), втім стягненню підлягає 21 355 грн. (матеріальна шкода у розмірі 20 355 грн., моральна шкода у розмірі 1 000 грн.).

Витрати на правову допомогу підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 9139 грн., що становить 76,16% задоволених від заявлених позовних вимог та судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Згідно ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

У вступній та резолютивній частині рішення помилково не вказано про відмову у задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», Представництва Фармацевтичний завод «Польфарма» С.А., тому суд вважає за можливе внести виправлення до резолютивної частини повного тексту рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», Представництва Фармацевтичний завод «Польфарма» С.А. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 20 355 (двадцять тисяч триста п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 9 907 (дев`ять тисяч дев`ятсот сім) гривень 81 копійка.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», Представництва Фармацевтичний завод «Польфарма» С.А. відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 14.12.2021 року.

Суддя: В.Я. Бондар