Справа № 316/152/21
Провадження № 2/316/594/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2021 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Бульби О.М.

за участю секретаря судового засідання Журавльової Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Енергодарі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну розміру і способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд: змінити спосіб та розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.11.2020 року по справі №2-3210/2010 рік в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 гривень щомісячно, та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову, пощивач зазначила, що вона утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання №14033 від 29.12.2020 року, виданої сектором реєстрації Енергодарської міської ради, неповнолітній син ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з нею. Батько дитини є ОСОБА_2 , з яким вони одружилися 22 грудня 2007 року, а розлучилися згідно рішення Енергодарського міського суду Запорізької області по справі №2-48/2011 від 14.01.2011 року. Згідно рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.11.2010 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.10.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Вищевказану суму аліментів відповідач сплачує на картку щомісячно. З часу ухвалення вказаного вище рішення суду пройшло більше десяти років, розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини, оскільки в силу свого віку дитина природно потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, що потягнуло відповідну зміну матеріального становища дитини. Також зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та мінімальний розмір на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, їх син часто хворіє, бо має захворювання грудної клітини та зору, у нього діагностовано захворювання: асиметрична деформація грудної клітини, алергічні стани, що підтверджуються відповідними консультативними висновками лікарів. Розмір доходів відповідача на даний час не може вказати, оскільки отримати таку інформацію не може, і взагалі не відомо чи працює відповідач офіційно, оскільки зв`язку з ним не має. Слід врахувати, що і її матеріальне становище в порівнянні з дня присудження аліментів погіршилося, бо вся відповідальність по утриманню сина лежить на ній. Оскільки дитина росте, то і її потреби на даний час також зросли, крім цього на лікування сина витрачається велика частка її доходу, бо цим займається тільки вона. На даний час позивачка працевлаштована, отримує стабільну заробітну плату, але цих коштів недостатньо для повноцінного утримання та лікування дитини. Фактично 600,00 грн. аліментів на утримання дитини є настільки мізерними, що не покривають четвертої частини усіх витрат, які вона несе на утримання дитини щомісячно.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.04.2021 року справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з підготовчого судового засідання (а.с.33).

Ухвалою суду від 19.07.2021 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.42).

В судове засідання, для розгляду справи по суті, позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.48).

В судове засідання, для розгляду справи по суті, відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги визнає (а.с.49).

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову.

Абзацом 1 частини 2 статті 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач та відповідач з 22.12.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.01.2011 р. у справі №2-48/2011 (а.с.10).

Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7) на утримання якого, за рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.11.2010 року по справі №2-3210/2010, було призначено стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в розмірі 600 грн., щомісячно (а.с.9).

Відповідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені як у твердій грошовій сумі так і у частці від доходу платника аліментів.

Відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений, у тому числі, за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у випадках передбачених цим Кодексом. При цьому, вирішуючи питання, керується принципом «з максимально можливим урахуванням інтересів дитини» (ч.8 ст.7 СК України).

Згідно абзацу 1 частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виконання передбачених статтею 150 СК України, обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини як фізичного, так і духовного та морального.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є як моральне виховання так і матеріальне утримання дитини, що, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання (Роз`яснення Міністерства юстиції України від 05.07.2011 р. «Правове регулювання особистих немайнових та майнових відносин між суб`єктами сімейних правовідносин»).

При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 05.02.2014 р. у справі №6-143цс13, про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому, відповідно до положень абзацу 3 частини 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На дату розгляду справи судом, неповнолітній дитині - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого судом вирішується питання щодо зміни розміру аліментів раніше визначеного судовим рішенням, є повних 13 років.

Позивач просить суд змінити розмір аліментів з твердої грошової суми у 600,0 грн. на 1/4 частину від заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум встановлений на дитину віком від 6 до 18 років на місяць, становить з 01.07.2021 р. - 2510 грн.

Отже, на дату розгляду даної справи судом, положень абзацу 2 частини 2 статті 182 СК України, зазначених приписів ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину на місяць не може бути меншим за суму у 1255 грн.

Разом з цим, розмір аліментів на дитину, визначений рішенням суду від 25.11.2010 року становить суму у 600,00 грн. на місяць, що, як на дату звернення позивача до суду - 29.01.2021 року так і на дату розгляду справи судом, є у три рази меншим і за мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину визначений абзацом 2 частини 2 статті 182 СК України.

Матеріали справи не містять даних які б свідчили на неможливість відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання спільної з позивачем неповнолітньої дитини у розмірі про який просить позивач, або на наявність інших обставин, які б могли бути враховані судом під час вирішення даної справи та вплинути на зміну розміру аліментів про яку просить позивач (ч.1 ст.182 СК України).

Враховуючи вищевикладене, відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, суд дійшов висновку, що позивачем доведено необхідність зміни розміру аліментів раніше визначених судовим рішенням від 25.11.2010 року у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, зміна розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме: з моменту набрання рішенням суду законної сили, що також визначено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 р., у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення визначені ст.430 ЦПК України - відсутні, оскільки судом вирішувалось питання не про стягнення аліментів (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України), а про зміну розміру аліментів визначеного раніше рішенням суду, що зазначеною нормою не передбачено для допущення до негайного виконання.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Враховуючи висновки суду про задоволення позову, положення п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 18, 76-83, 89, 128, 130, 131, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну розміру і способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити розмір аліментів визначений рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.11.2010 року по справі №2-3210/2010 та стягувати щомісячно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави, судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

З дня набрання даним рішенням суду законної сили - стягнення аліментів за виконавчим листом, виданим Енергодарським міським судом Запорізької області на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.11.2010 року по справі №2-3210 за 2010 рік - припинити, повернувши виконавчий лист до Енергодарського міського суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Бульба