Справа № 536/32/21
Провадження № 4-с/536/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі головуючої судді Даніліної Ж.О. за участю секретаря судового засідання Поколоти О.В., за участю представника скаржника ОСОБА_1 , представника Кременчуцького районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Маліннікова М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кременчуці скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Кременчуцького районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Маліннікова М.В. у зведеному виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Кременчуцького районного суду Полтавської області зі скаргою, де просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника Кременчуцького районного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 21 грудня 2020 року, прийняту за результатами перевірки матеріалів зведеного виконавчого провадження № 50070910;

-визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця від 29 вересня 2020 року про повернення виконавчих листів № 2/536/70/13 від 12 лютого 2013 року про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 390 154, 47 грн.; № 2/536/13 від 12 лютого 2013 року про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 3 441 грн. та 250 грн. витрат на правову допомогу; № 1614/1017/12 від 08 серпня 2012 року про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 44 169,81 грн.; № 1614/1585/12 від 04 вересня 2012 року про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 174 881,50 грн.;

-визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Кременчуцького ВДВС Маліннікова М.В. у зведеному виконавчому провадженні № 50080910;

-зобов`язати державного виконавця Кременчуцького ВДВС Маліннікова М.В. вжити у виконавчому провадженні № 50080910 усіх, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року заходів щодо примусового виконання, а саме: здійснити запити щодо виявлення належного боржнику рухомого та нерухомого майна; здійснювати перевірку щодо виявлення належного боржнику рухомого та нерухомого майна; здійснити перевірку фінансового стану та наявних грошових коштів боржника на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 , а саме, не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше, ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, звернутись до суду із поданням про оголошення примусового приводу боржника ОСОБА_3 ; внести відомості про ОСОБА_3 до Єдиного реєстру боржників; звернутись до суду з поданням про обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 , зобов`язавши особисто державного виконавця прийняти участь у розгляді справи та повідомлення стягувача та представника стягувача про дату та час розгляду справи.

Свою скаргу ОСОБА_2 обгрунтувала тим, що на виконанні в Кременчуцькому ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі Кременчуцький ВДВС) перебувало зведене виконавче провадження № 50080910 з виконання чотирьох виконавчих листів, які видавались Кременчуцьким районним судом Полтавської області, про стягнення грошових коштів зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 29 вересня 2020 року державним виконавцем Малінніковим М.В. було винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу, та вищезазначені виконавчі листи були повернуті стягувачу без виконанні на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України

«Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку даного майна виявилися безрезультатними. Вважаючи, що постанови державного виконавця про повернення виконавчих документів стягувачу без виконання, є протиправними, скаржник звернулася до начальника Кременчуцького ВДВС зі скаргою. Однак, постановою начальника Кременчуцького ВДВС, яка винесена за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 у задоволенні скарги останньої було відмовлено. На думку скаржниці, як постанови державного виконавця Маліннікова М.В., так і постанова начальника Кременчуцького ВДВС Дусмурадової Л.Ю. є протиправними та підлягають скасуванню з наступних підстав.

Так, після отримання 30 листопада 2020 року постанов державного виконавця від 29 вересня 2020 року про повернення виконавчих документів стягувачу, вже 04 грудня 2020 року скаржник звернулась до Кременчуцького ВДВС із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, оскільки протягом тривалого часу, а саме, з 11 жовтня 2019 року вона не отримувала від державного виконавця жодної інформації щодо будь-яких виконавчих дій по виконавчому провадженню. Однак, станом на день звернення до суду зі скаргою скаржнику не надано можливість ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження.

Також, як зазначила ОСОБА_2 у своїй скарзі, у рамках оскаржуваного виконавчого провадження, ще у 2012 році державним виконавцем було накладено арешт на рухоме майно боржника ОСОБА_3 , а саме, на транспортний засіб автомобіль марки Mercedes-Benz 250 D 2479, 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Під час здійснення виконавчих дій, державним виконавцем було оголошено в розшук зазначений вище автомобіль. Після отримання повідомлення від

Управління патрульної поліції про місцезнаходження даного автомобіля, державним виконавцем, всупереч вимогам законодавства щодо строків проведення опису та арешту майна, було описане рухоме майно, що протягом майже трьох місяців перебувало на території штрафмайданчика МВС Як зазначає скаржниця, при проведенні опису затриманого автомобіля, що належить боржнику, державним виконавцем їй не було вручено акту про передачу даного майна їй на відповідальне зберігання, також не було роз`яснено про те, що стягувачка має право самостійно обрати місце для відповідального зберігання транспортного засобу замість залишення його на території штрафмайданчика, тобто фактично транспортний засіб на зберігання ОСОБА_2 не передавався. У подальшому, державним виконавцем було прийнято рішення про реалізацію транспортного засобу на електронних торгах. При цьому, у порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, не було передано на зберігання автомобіль боржника організатору торгів.

У подальшому, у травні 2018 року автомобіль був викрадений зі штрафмайданчика, про що представник скаржника дізнався з телефонного дзвінка від переможця прилюдних торгів, який мав намір оглянути транспортний засіб. 03 квітня 2019 року постановою державного виконавця автомобіль боржника було оголошено в розшук.

Окрім того, неодноразово представником скаржника надавалась державному виконавцеві інформація з реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців про працевлаштування боржника ОСОБА_3 як в м.Кременчуці, так і в м.Дніпрі та про дійсне місце реєстрації боржника з клопотанням про направлення доручень про проведення виконавчих дій до органів ДВС, компетенція яких поширюється на територію Дніпропетровської області, однак цього не було зроблено державним виконавцем, які не було направлено запитів до органів ДФС Дніпропетровської області щодо отримання боржником доходів.

Також, тричі державний виконавець звертався до судів, зокрема, до Автозаводського районного суду м.Кременчука та до Кременчуцького районного суду Полтавської області із поданням про тимчасове обмеження виїзду ОСОБА_3 за межі України, оскільки останній має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, окрім того у матеріалах виконавчого провадження наявна копія актуального витягу з Єдиного реєстру про відкрите підприємство на території Республіки Польща, одним із засновників якого є ОСОБА_3 . Однак, у задоволенні усіх подань державного виконавця судами було відмовлено з підстав того, що останнім не були надані будь-які об`єктивні докази ухилення боржника від виконання рішень судів, а при розгляді подання Кременчуцьким районним судом Полтавської області державний виконавець взагалі не з`явився до суду та не надав жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у поданні.

Окрім того, лише після отримання клопотання представника скаржника про звернення до правоохоронних органів, 13 березня 2019 року державний виконавець звернувся з поданням до Кременчуцького відділення поліції про невиконання боржником ОСОБА_3 рішення суду, однак і таке звернення не було спрямоване на отримання результату, оскільки дане подання не стало підставою для внесення інформації до ЄРДР та було списане до справи КВП ГУНП в Полтавській області.

Також, у своїй скарзі, ОСОБА_2 звернула увагу на те, що у виконавчих документах місце реєстрації боржника ОСОБА_3 зазначено АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 . При цьому, 13 грудня 2018 року державним виконавцем направлено повідомлення про оцінку майна на адресу боржника АДРЕСА_3 , хоча жодної інформації про зміну боржником адреси місця проживання від державного виконавця не надходило.

Окрім того, відомості про боржника ОСОБА_3 не були внесені державним виконавцем до Єдиного реєстру боржників, хоча загальна сума боргу за виконавчим провадженням на користь ОСОБА_2 складає 612 896, 76 грн.

Також, враховуючи тривале невиконання рішень Кременчуцького районного суду Полтавської області, розмір боргу, що підлягає стягненню, неможливість встановлення місця знаходження чи перебування боржника, державний виконавець не скористався своїм правом на звернення до суду із поданням про здійснення примусового приводу боржника ОСОБА_3 та залученням до виконання рішень суду правоохоронних органів.

З урахуванням викладеного вище, стягувач ОСОБА_2 вважає, що дії державного виконавця Кременчуцького ВДВС щодо винесення постанов про повернення виконавчих документів стягувачу без виконання та бездіяльність державного виконавця у даному виконавчому провадженні є протиправними, оскільки жодних виконавчих дій, спрямованих на отримання результату, а саме, встановлення місця проживання чи перебування боржника, виявлення коштів або доходів, на які можливо звернути стягнення у межах даного виконавчого провадження, державним виконавцем вчинено не було.

18 січня 2021 року ухвалою судді було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 та витребувано від Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби матеріали зведеного виконавчого провадження АСВП № 20070910.

11 лютого 2021 року на адресу суду надійшли заперечення начальника Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Дусмурадової Л.Ю. на скаргу ОСОБА_2 . У вказаних запереченнях представник суб`єкта оскарження просив суд відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на наступне. Так, на виконанні у головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Маліннікова М.В. перебувало зведене виконавче провадження АСВП № 50070910 від 13 січня 2016 року про стягнення зі ОСОБА_3 загальної суми боргу 759 741, 80 грн. по дев`яти виконавчим провадженням, до складу якого входили виконавчі провадження про стягнення на користь ОСОБА_2 , а саме:

-виконавче провадження АСВП № 49866700 з примусового виконання виконавчого листа № 2/536/70/13, виданого 12 лютого 2013 року Кременчуцьким районним судом про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 390 154, 47 грн. (виконавче провадження відкрито 19 січня 2016 року);

-виконавче провадження АСВП № 49867174 з примусового виконання виконавчого листа № 1614/1017/2012, виданого 08 серпня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 44 169, 81 грн. (виконавче провадження відкрито 19 січня 2016 року);

-виконавче провадження АСВП № 49867423 з примусового виконання виконавчого листа № 1614/1585/2012, виданого 04 вересня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 174 881, 50 грн. (виконавче провадження відкрито 19 січня 2016 року);

-виконавче провадження АСВП № 49867592 з примусового виконання виконавчого листа № 1614/70/2013, виданого 12 лютого 2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 3691 грн. (виконавче провадження відкрито 19 січня 2016 року).

Відповідно до матеріалів зведеного виконавчого провадження, встановлено, що державний виконавець неодноразово, а саме, 13 січня 2016 року та 01 березня 2019 року звертався до Кременчуцького відділу поліції з поданням про притягнення до кримінальної відповідальності боржника за ч. 1 ст. 382 КК України, однак за результатами розгляду подань державного виконавця органами внутрішніх справ було встановлено відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, як зауважено у запереченнях на скаргу, відомості щодо оскарження стягувачами чи їх представниками вище зазначених постанов поліції чи висновків відповідно до матеріалів виконавчого провадження відсутні.

Окрім того, державний виконавець неодноразово звертався до суду з поданнями про обмеження боржника у праві виїзду за кордон, але ухвалами судів у задоволенні таких подань було відмовлено. Відомості про оскарження зазначених ухвал суду стягувачами чи їх представниками у матеріалах виконавчого провадження також відсутні. Також, під час примусового виконання було повністю та неодноразово перевірено майновий стан боржника та встановлено відсутність майна, окрім транспортного засобу.

Також, працівниками УПП в м.Кременчуці був затриманий автомобіль Mercedes-Benz 205 D, 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , який був поміщений на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Полтавської філії ДП МВС України «Інформ-ресурси» за адресою: проїзд Ярославський в м.Кременчуці. У зв`язку з розшуком вказаного вище рухомого майна боржника, стягувачці ОСОБА_2 було повідомлено про встановлення місця знаходження автомобіля та запропоновано їй взяти автомобіль на відповідальне зберігання, на що стягувачка погодилась. Однак 29 березня 2019 року було складено акт державного виконавця, яким установлено відсутність описаного, арештованого і переданого на зберігання майна, з приводу чого державний виконавець звернувся до Кременчуцького РВП з поданням про притягнення зберігача ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 388 КК України, однак органами МВС не було встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

У зв`язку з тим, що місце знаходження описаного й арештованого майна боржника невідоме, 03 квітня 2019 року державним виконавцем знову було винесено постанову про оголошення розшуку майна боржника. Окрім того, протягом здійснення зведеного виконавчого провадження, державним виконавцем було двічі внесено обтяження на все нерухоме майно боржника, але в ході виконавчого провадження так і не було виявлено ані нерухомого, ані рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Окрім того, з метою перевірки джерел доходу, коштів на рахунках в банківських установах та рухомого майна направлялись запити в тому числі, і шляхом електронного документообігу до ДПС, ПФУ, МВС, однак отримані відповіді, на момент прийняття рішення про завершення виконавчого провадження свідчили про відсутність майна та доходів, на які можна звернути стягнення.

Щодо доводів скаржниці ОСОБА_2 у матеріалах скарги на бездіяльність державного виконавця Маліннікова М.В., щодо ненадання їй на зберігання транспортного засобу ОСОБА_3 , то у запереченнях вказано, що така розписка написана стягувачкою власноруч, міститься у постанові про опис та арешт майна боржника від 13 лютого 2018 року.

Також, вірним є твердження скаржника про передачу організатору торгів транспортного засобу, проте відносно цього є об`єктивна причина транспортний засіб не був на ходу, а клопотань від стягувача про сплату авансового внеску на евакуатор не надходило, так як і не було вирішено стягувачем питання про оплату за час перебування транспортного засобу на штрафмайданчику.

Стосовно доводів скаржника ОСОБА_2 про невнесення відомостей про боржника ОСОБА_3 до Єдиного реєстру боржників, то державний виконавець у своїх запереченнях вказав про те, що державний виконавець не є реєстратором Єдиного реєстру боржників та не має технічної можливості внесення даних про особу до зазначеного реєстру.

Щодо оскарження постанови начальника відділу ДВС про перевірку матеріалів зведеного виконавчого провадження, то, як на думку представника суб`єкта оскарження, скаржником взагалі не зазначено підстав для визнання такої постанови протиправною та її скасування.

Представник скаржника ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримала, посилаючись на обставини, викладені у скарзі та просила суд скаргу повністю задовольнити.

Державний виконавець Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Малінніков М.В. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на обставини, викладені у письмовому запереченні.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання з розгляду скарги не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги.

Вислухавши представника скаржника, державного виконавця, вивчивши та проаналізувавши матеріали скарги, зведеного виконавчого провадження, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ч.ч.1-2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За приписом ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі-Закон), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, у провадженні головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Маліннікова М.В. перебувало виконавче провадження АСВП № 50070910 про стягнення зі ОСОБА_3 сум боргу, до складу якого входили виконавчі провадження про стягнення на користь ОСОБА_2 , а саме:

- виконавче провадження АСВП № 49866700 з примусового виконання виконавчого листа № 2/536/70/13, виданого 12 лютого 2013 року Кременчуцьким районним судом про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 390 154, 47 грн. (виконавче провадження відкрито 19 січня 2016 року);

- виконавче провадження АСВП № 49867174 з примусового виконання виконавчого листа № 1614/1017/2012, виданого 08 серпня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 44 169, 81 грн. (виконавче провадження відкрито 19 січня 2016 року);

- виконавче провадження АСВП № 49867423 з примусового виконання виконавчого листа № 1614/1585/2012, виданого 04 вересня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 174 881, 50 грн. (виконавче провадження відкрито 19 січня 2016 року);

- виконавче провадження АСВП № 49867592 з примусового виконання виконавчого листа № 1614/70/2013, виданого 12 лютого 2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 3691 грн. (виконавче провадження відкрито 19 січня 2016 року).

29 вересня 2021 року головним державним виконавцем Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Малінніковим М.В. було винесено постанову у виконавчому провадженні АСВП № 49867592 про повернення виконавчого документа стягувачу, якою повернуто стягувачу ОСОБА_2 виконавчий лист № 2/536/70/13, виданий 12 лютого 2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 3691 грн.

29 вересня 2021 року головним державним виконавцем Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Малінніковим М.В. було винесено постанову у виконавчому провадженні АСВП № 49866706 про повернення виконавчого документа стягувачу, якою повернуто стягувачу ОСОБА_2 виконавчий лист № 2/536/70/13, виданий 12 лютого 2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 390 154, 47 грн.

29 вересня 2021 року головним державним виконавцем Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Малінніковим М.В. було винесено постанову у виконавчому провадженні АСВП № 49867423 про повернення виконавчого документа стягувачу, якою повернуто стягувачу ОСОБА_2 виконавчий лист № 1614/1585/12, виданий 04 вересня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 174 881, 50 грн.

29 вересня 2021 року головним державним виконавцем Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Малінніковим М.В. було винесено постанову у виконавчому провадженні АСВП № 49867174 про повернення виконавчого документа стягувачу, якою повернуто стягувачу ОСОБА_2 виконавчий лист № 1614/1017/12, виданий 08 серпня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 441 169, 81 грн.

При цьому, зазначені вище постанови державного виконавця про повернення чотирьох виконавчих документів стягувачу ОСОБА_2 у рамках зведеного виконавчого провадження, ухвалені на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням підстав повернення під час перевірки майно, на яке може бути звернуто стягнення не виявлено, відповідно до акту державного виконавця за місцем мешкання та відповідей з реєструючих установ.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Отже, відповідно до юридичної конструкції норми пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», визначено чітку підставу для можливості прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме відсутність майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, здійснення державним виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, а також безрезультатність заходів державного виконавця щодо розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Таким чином, сама по собі констатація у оскаржуваних постановах державного виконавця проведення перевірки майна за місцем мешкання боржника та відповіді з реєструючих установ у якості підстав повернення стягувачу чотирьох виконавчих документів не відповідають положенням пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, перевіривши матеріали зведеного виконавчого провадження № АСВП 70050910, суд встановив таке.

Так, під час провадження виконавчих дій, зокрема направлення запитів до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником ОСОБА_3 транспортних засобів, державним виконавцем було отримано відомості щодо належності ОСОБА_3 на праві власності транспортного засобу автомобіля Mercedes-Benz 250 D, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1986 року випуску, що підтверджується матеріалами зведеного виконавчого провадження.

Як пояснив в судовому засіданні державний виконавець, під час попередніх пред`явлень виконавчих документів до виконання, а саме, 17 червня 2013 року та 24 грудня 2014 року, було винесено постанови про оголошення розшуку зазначеного вище транспортного засобу.

Згідно наявного у матеріалах зведеного виконавчого провадження повідомлення УПП в м.Кременчук був затриманий автомобіль Mercedes-Benz 250 D, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1986 року випуску, який було поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Полтавської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» по проїзду Ярославському у м.Кременчуці.

19 лютого 2018 року державним виконавцем був описаний та арештований зазначений вище транспортний засіб, зберігачем майна призначено стягувача ОСОБА_2

29 березня 2019 року державним виконавцем Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Малінніковим М.В. під час виїзду до території штрафмайданчика ДП «Інформ-Ресурси» у м.Кременчуці по проїзду Ярославському складено акт про відсутність арештованого та описаного транспортного засобу - Mercedes-Benz 250 D, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1986 року випуску.

02 квітня 2019 року державним виконавцем направлено подання про притягнення зберігача ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 388 КК України, однак відповідно до висновку Кременчуцького районного ВП ГУНП в Полтавській області відсутні підстави для внесення за даним фактом відомостей до ЄРДР.

03 квітня 2019 року головним державним виконавцем Малінніковим М.В. було винесено постанову про розшук майна боржника, з якої вбачається, що 13 грудня 2018 року державним виконавцем передано на реалізацію описане та арештоване майно, яке належне боржнику ОСОБА_3 автомобіль Mercedes-Benz 250 D, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1986 року випуску. При цьому, 29 березня 2019 року при перевірці схоронності майна, установлено його відсутність за місцем зберігання на штрафмайданчику ДП «Інформ-Ресурси». З урахуванням встановленого, державним виконавцем прийнято рішення про оголошення розшуку вказаного вище рухомого майна боржника ОСОБА_3 - Mercedes-Benz 250 D, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1986 року випуску.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 10 вересня 2019 року, 22 травня 2019 року до ЄРДР було внесено відомості за заявою ОСОБА_2 за фактом вчинення невідомою особою незаконних дій щодо автомобіля Mercedes-Benz 250 D, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1986 року випуску, на який накладено арешт та описано державним виконавцем Маланніковим М.В.

Відомості про встановлення місця знаходження належного боржнику ОСОБА_3 транспортного засобу автомобіль Mercedes-Benz 250 D, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1986 року випуску чи неможливості проведення подальших розшукових дій щодо даного транспортного засобу, а так само і відомості про припинення з будь-яких об`єктивних причин таких розшукових дій, у матеріалах справи та зведеного виконавчого провадження відсутні.

Також, як пояснив у судовому засіданні державний виконавець Малінніков М.В. та це підтверджується і дослідженими судом матеріалами зведеного виконавчого провадження, під час здійснення виконавчого провадження було встановлено наступні адреси імовірного місця проживання/перебування боржника ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідно до матеріалів зведеного виконавчого провадження, 25 вересня 2020 року державним виконавцем Малінніковим М.В. було складено акт державного виконавця, який свідчить про одноразову перевірку державного виконавця місця знаходження/перебування боржника за всіма відомими адресами.

Перевіривши матеріали зведеного виконавчого провадження, суд констатує, що протягом тривалого часу, а саме, починаючи з 16 січня 2016 року такі перевірки державним виконавцем періодично не проводились, реальні заходи щодо фактичного перебування боржника за встановленими адресами державним виконавцем не проводились.

Окрім того, відповідно до п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом

При цьому, частиною три даної норми визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Так, судом встановлено, що державним виконавцем не вчинено всіх передбачених законом дій, спрямованих на належне виконання судового рішення та задоволення правомірних вимог стягувача, що є порушенням закону, виходячи з аналізу положень п.1 ч.2 ст.18 ЗУ вказаного Закону.

Відтак, повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» за відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку того майна виявились безрезультатними, було передчасним, оскільки державним виконавцем не в повній мірі використано передбачені законом заходи для належного розшуку майна боржника та здійснення на нього впливу з метою швидкого та ефективного виконання судового рішення та задоволення вимог стягувача.

Окрім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, сформовану у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі № 619/562/18, де вказано, що належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

Окрім того, як вбачається з матеріалів скарги ОСОБА_2 та матеріалів дослідженого судом зведеного виконавчого провадження, стягувач за виконавчим провадженням ОСОБА_2 скористалась своїм правом у порядку ч. 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та звернулась зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця безпосередньо до начальника Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Дусмурадової Л.Ю.

Відповідно до постанови начальника Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Дусмурадової Л.Ю. від 21 грудня 2020 року про результати перевірки матеріалів зведеного виконавчого провадження АСВП № 50070910, було встановлено, що дії головного державного виконавця Маліннікова М.В. вчинено не у повній відповідності до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження, а саме: в частині щодо неповної відповідності дотримання строків перевірки майнового стану за місцем мешкання боржника та перевірки рахунків не рідше одного разу на два тижні.

За результатами проведеної перевірки начальником Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби було прийнято постанову, якою дії головного державного виконавця Маліннікова М.В. визнано такими, що вчинено не у повній відповідності до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», а скаргу стягувача ОСОБА_2 у зведеному виконавчому провадженні залишено без задоволення.

Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено в судовому засіданні, державним виконавцем не в повній мірі використано передбачені законом заходи для належного розшуку майна боржника та здійснення на нього впливу з метою швидкого та ефективного виконання судового рішення та задоволення вимог стягувача, така бездіяльність державного виконавця є протиправною, а постанови про повернення виконавчих документів стягувачу, як і постанова начальника відділу ДВС за результатами перевірки матеріалів зведеного виконавчого провадження є протиправними і такими, що підлягають скасуванню, а тому скаргу слід задовольнити частково.

Щодо інших вимог скаржника ОСОБА_2 про зобов`язання державного виконавця до вчинення певних дій, суд вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити, оскільки зобов`язання державного виконавця щодо вчинення усіх необхідних дій для належного виконання судового рішення визначено Законом «Про виконавче провадження», відтак повторне їх визначення судом не потрібне.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність державного виконавця Кременчуцького районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Маліннікова М.В. у зведеному виконавчому провадженні № 50080910 протиправною.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Маліннікова Матвія Володимировича від 29 вересня 2020 року про повернення стягувачу виконавчого документа виконавчого листа № 2/536/70/13, виданого 12 лютого 2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 3691 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Маліннікова Матвія Володимировича від 29 вересня 2020 року про повернення стягувачу виконавчого документа виконавчого листа № 2/536/70/13, виданого 12 лютого 2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 390154,47 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Маліннікова Матвія Володимировича від 29 вересня 2020 року про повернення стягувачу виконавчого документа виконавчого листа № 1614/1585/12, виданого 04 вересня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 174881,50 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Маліннікова Матвія Володимировича від 29 вересня 2020 року про повернення стягувачу виконавчого документа виконавчого листа № 1614/1017/12, виданого 08 серпня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 44169,81 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Дусмурадової Л.Ю. від 21 грудня 2020 року про результати перевірки матеріалів зведеного виконавчого провадження АСВП № 50070910.

В задоволенні інших вимог за скаргою ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 14 грудня 2021 року.

СуддяЖ. О. Даніліна