Справа № 638/5827/21
Провадження № 2-з/638/235/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Щепіхіна В.В. розглянувши без повідомлення учасників справи заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Ципліцький Д.О., до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Одночасно з позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до змісту якої представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме заборонити відчуження Ѕ частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна: 101), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 від 28.01.1997 року, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду.

Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 грудня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 прийняв від ОСОБА_1 у власність 8000 доларів США та зобов`язався їх повернути не пізніше 29 вересня 2019 року. За час дії договору позики ОСОБА_2 жодного разу не намагався здійснити повернення боргу. Станом на день подання позову сума боргу становить 2 646 865,44 грн.

Заявник вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від добровільного повернення коштів, і в подальшому може чинити перешкоди для виконання рішення суду шляхом відчуження всього належного йому майна.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову може бути подана одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позов, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Положення частини 2 цієї статті передбачають, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, зміст та вимоги позовної заяви дійшов наступного висновку.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову заявник просить застосувати вид забезпечення шляхом заборони відчуження Ѕ частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна: 101) на підставі свідоцтва про право власності на житло 1-97-85404 від 28.01.1997 року, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. В позовній заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у загальному розмірі 2 646 865,44 грн. у зв`язку з невиконанням останнім зобов`язань щодо повернення боргу.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що станом на 16.04.2021 року квартира загальною площею 42,6 кв.м. (реєстраційний номер 101) за адресою: АДРЕСА_2 належить в розмірі 1/2 частини на праві приватної власності ОСОБА_2 .

З огляду на те, що предметом позову в даній справі є грошові кошти в розмірі 2 646 865,44 грн. та відповідач ухиляється від повернення вказаної суми грошових коштів, яка є зазначеною, тобто між сторонами дійсно виник спір, суд приходить до висновку про наявність реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разу відчуження відповідачем нерухомого майна, власником якого він є.

Суд зазначає, що вид забезпечення позову заявника як заборона щодо відчуження нерухомого майна (1/2 квартири) є таким, що відповідає меті заявленого позову, і його невжиття істотно ускладнить чи унеможливіть виконання рішення суду або ефективний захист заявника, або поновлення порушених чи оспорюваних його прав та інтересів. При цьому даний вид забезпечення позову буде співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України встановлено кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Вид забезпечення у вигляді заборони щодо відчуження 1/2 квартири, на думку суду, є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, оскільки його застосування унеможливіть подальші дії, пов`язані зі зміною правового статусу даного нерухомого майна або його власників, які також можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При цьому, суд вважає, що забезпечення позову у вказаний спосіб не завдасть шкоди сторонам, оскільки заборона відчуження майна тимчасово перешкоджає вчиняти дії щодо його відчуження. При цьому майно залишається у повному володінні та користуванні власника такого майна, та у разі відмови у позові заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що вказаний спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову.

Крім того, вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що на час вирішення клопотання про забезпечення позову відсутні будь-які відомості існування визначених ч.3 ст.154 ЦПК України обставин, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Забезпечити позов, а саме заборонити відчуження Ѕ частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна: 101), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 від 28.01.1997 року, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя В. В. Щепіхіна