Ухвала

03 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 242/1930/21

провадження № 61-17923ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стефківського Володимира Івановича на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 17 червня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на свою користь: 75 114 грн на відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності; 59 570,40 грн витрат на лікування; 6 734,20 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 17 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стефківського В. І. залишено без задоволення, а рішення Селидівського міського суду Донецької області від 17 червня 2021 року - без змін.

02 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Стефківський В. І. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 17 червня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу із зазначенням в ній передбаченої (передбачених) статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

25 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Стефківський В. І. подав засобами поштового зв`язку уточнену касаційну скаргу на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 17 червня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Вимоги ухвали виконано.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Ціна позову в цій справі становить 141 418,60 грн (75 114 + 59 570,40 + 6 734,20), що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Стефківський В. І. зазначив, що касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень представник ОСОБА_1 - адвокат Стефківський В. І. вказав, що апеляційний суд не врахував правових висновків, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, в рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року у справі № 15-рп/2002 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15.

Посилання заявника на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 та на рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року у справі № 15-рп/2002 не свідчить про оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, так як підставою касаційного оскарження судових рішень за вказаною нормою ЦПК України є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, а не в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ чи в рішенні Конституційного Суду України.

Тому належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, є доводи заявника про неврахування правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15.

Також представник ОСОБА_1 - адвокат Стефківський В. І. вказав, що відсутні висновки Верховного Суду у справах, в яких остаточні рішення у кримінальних провадженнях за статтею 286 Кримінального кодексу України щодо встановлення наявності чи відсутності вини в діях водіїв, які скоїли дорожньо-транспортну пригоду, не прийняті органами досудового розслідування чи судами.

Однак наведені доводи не є підставою для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки заявник не вказав, щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Враховуючи наведене, касаційна скарга містить підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Стефківський В. І. також зазначив, що підставою для відкриття касаційного провадження є те, що його касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тобто підпункт а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Наявність підстав, передбачених підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, представник ОСОБА_1 - адвокат Стефківський В. І. мотивував тим, що існує необхідність формування єдиної правозастосовчої практики у справах про стягнення зі страхових компаній страхового відшкодування, пов`язаного зі шкодою, заподіяною життю та здоров`ю третіх осіб, за відсутності рішення про встановлення вини водія забезпеченого транспортного засобу у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Судами апеляційних інстанції ухвалюються протилежні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах. До прикладу заявником наведено справи: № 484/1200/20, № 950/1925/20, № 585/1599/19, № 592/10995/20. Тому розгляд цієї справи забезпечить формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Аргументи касаційної скарги свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для розгляду справи судом касаційної інстанції, тому, не дивлячись на те, що справа є малозначною, оскаржувані в ній судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку.

Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Стефківського Володимира Івановича на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 17 червня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року.

Витребувати із Селидівського міського суду Донецької області цивільну справу № 242/1930/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 04 січня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко