УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року місто Чернігів

Справа №569/11640/21

Провадження №4-с/751/33/21

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретаря судового засідання Чвірової О. О.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ( не з`явився)

представник скаржника Якобчук Павло Олександрович

представник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) (не з`явився)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця

Встановив:

І. Стислий виклад позиції заявника

Адвокат Оспанов Р.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про визнання протиправними дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо відмови у звільненні належного ОСОБА_1 майна з-під арешту; зобов`язання державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт з майна, належного ОСОБА_1 , накладеного у виконавчому провадженні № 30284489 від 02.11.2012 року.

Скарга обґрунтована тим, що при перевірці Реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та реєстру заборон відчуження нерухомого майна було виявлено, що на майно заявника накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження № 30284489 від 02.11.2012 року, державним виконавцем Рівненського міського ВДВС РМУЮ Мельником Л.В.

11.05.2021 року представником скаржника було надіслано заяву на ім`я начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), з проханням звільнити належне ОСОБА_1 майно з-під арешту, у зв`язку з відсутністю будь-яких непогашених зобов`язань.

02.06.2021 року отримано відповідь від начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) про те, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження по якому державним виконавцем виносилась постанова про арешт майна боржника, а саме: ВП № 30284489 з примусового виконання виконавчого листа № 6-2465 виданого 06.01.2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення солідарно із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості в сумі 63 709 гривень 18 копійок.

Вищевказане виконавче провадження 26.12.2013 року повернуте на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція Закону втратила чинність 05.01.2017).

Станом на 02.06.2021 року згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_1 .

Додатково повідомлено, що ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна боржник, а в тому числі і у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, а тому у відділу відсутні підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на день винесення постанови про арешт майна боржника від 05.08.2011 року) копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Із зазначеної норми закону слідує, що при винесенні постанови про припинення чинності арешту майна боржника державний виконавець зобов`язаний надіслати органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження копію відповідної постанови.

Невиконання державним виконавцем свого обов`язку щодо припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення, безумовно порушує права скаржника щодо реального здійснення належних йому прав по розпорядженню належним йому майном.

15.11.2021 року від начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іщук Н. надійшов відзив з проханням відмовити у задоволенні скарги щодо визнання протиправними дій державного виконавця, та у скасуванні арешту майна ОСОБА_1 .

Заперечення обґрунтовані тим, що у Відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження №30284489 із виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду міста Чернігова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованості в сумі 63709 гривень 18 копійок.

08.12.2011 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження із виконання вищезгаданого виконавчого документа.

У зв`язку із невиконанням боржником судового рішення, з метою забезпечення його реального виконання 02.11.2012 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. Після чого відомості про арешт майна боржника внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

26.12.2013 державним виконавцем завершено виконавче провадження №30284489, а виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Завершення виконавчого провадження з вказаних підстав виключає можливість зняття арешту з майна боржника. Згідно із відомостями АСВП підтвердження про сплату заборгованості за виконавчим документом, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні (а.с.37).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 08.10.2021 року відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду.

У судовому засіданні представник скаржника-адвокат Якобчук П.О. скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Скаржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Представник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

11.05.2021 року адвокатом Оспановим Р.О. в інтересах ОСОБА_1 , ї на адресу начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) була направлена заява, на підставі якої останній просив повідомити на якій підставі, яких виконавчих документів накладені арешти на нерухоме майно ОСОБА_1 та винести постанову про закінчення та зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 30284489 від 02.11.2012 року (а.с.3).

Відповідно до відповіді начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Іщук Н. від 02.06.2021 року № 97195, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №30284489 із виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду міста Чернігова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованості в сумі 63709,18 грн, яке було завершене 26.12.2013 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Завершення виконавчого провадження з вказаних підстав виключає можливість зняття арешту з майна боржника (а.с.5).

Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 07.06.2021 року, за вказаними параметрами запиту, а саме: фізична особа, ОСОБА_1 , в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня (а.с.6).

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт, згідно із постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, 30284489, 02.11.2012 року, винесеною старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Мельник Л.В.

Реєстратором Рівненська філія державного підприємства «Інформаійний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, за виконавчим провадженням № 30284489 від 02.11.202 року здійснено запис 13199517 (а.с. 7).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до ч. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 10 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 № 1404-VIII скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються Законом України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон N 606-XIV), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону № 606-XIV визначено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частинами 1-2 ст. 2 Закону N 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону N 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону N 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону N 606-XIV встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі написи нотаріусів.

Водночас, норми Закону № 606-XIV містять комплекс дій обов`язкового характеру, які повинен вчиняти державний виконавець в процесі виконання рішення.

Одним із його заходів є звернення стягнення на майно боржника, яке відповідно до частини першої статті 52 Закону № 606-XIV полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно із вимогами частин 1, 2 ст. 57 Закону № 606-XIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також проведенням опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так само повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно із ч. 2 вказаної статті про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону № 606-XIV вбачається, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до п. 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5) в редакції діючої на момент прийняття державним виконавцем постанови, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Умовою для повернення виконавчого документу на підставі обставин, у ч. 1 ст. 47 Закону України № 606-XIV є те, що визначені вказаною частиною статті обставини повинні бути зафіксовані відповідним актом державного виконавця, складеним відповідно до приписів п. 1.5.2 Інструкції № 512/5.

Згідно із приписами статті 50 Закону № 606 у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, відповідно до зазначеної статті та Інструкції № 512/5 проводяться всі інші дії державного виконавця необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження,зокрема, поверненням виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону та наслідки завершення відповідного виконавчого провадження зі зняттям арешту, що по даному виконавчому проваджені № 30284489 зроблено не було .

Водночас, ч.2 ст. 60 Закону № 606 визначено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Аналогічні приписи містить стаття 59 Закону № 1404, зокрема, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Вичерпний перелік випадків, у яких державний виконавець (виконавець) вправі чи зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, містився в ч. ч. 2-5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, що діяв до 04.10.2016, і міститься у ч. ч. 2-4 ст. 59 нині чинного Закону України «Про виконавче провадження».

Ці переліки не містять такої підстави, як повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Отже суб`єкт оскарження не може задовольнити вимоги ОСОБА_1 .

Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, арешт, який є об`єктом судового розгляду, перешкоджає ОСОБА_1 користуватися й розпоряджатися належною йому власністю.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про наявність правових підстав для зняття арешту та заборони, накладених в межах виконавчого провадження № 30284489 із виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду міста Чернігова про стягнення солідарно із ОСОБА_1 на користь ПАТ « Альфа- Банк» заборгованості і сумі 63709 грн. 18коп, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.11.2012 року на все майно, що належить боржнику на праві приватної власності. У задоволенні решти вимог скарги про визнання протиправними дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо відмови у звільненні належного ОСОБА_1 майна з-під арешту слід відмовити.

Також слід зазначити, що заявником не заявлялось вимог про скасування арешту з майна, накладеного постановою державного виконавця від 02.11.2012 року.

За таких обставин, у межах заявлених вимог, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 10, 12, 19, 258-260, 448-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) задовольнити частково.

Зобов`язати Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) скасувати арешт з майна, належного ОСОБА_1 , накладеного у межах виконавчого провадження № 30284489 від 02.11.2012 року, де боржником є ОСОБА_1 , а саме : постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.11.2012 року на все майно, що належить боржнику на праві приватної власності.

У задоволенні решти вимог відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 22.11.2021 року.

Заявник: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суб`єкт оскарження: Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) (33000, м. Рівне, вул. Замкова, 22-а)

Суддя С. М. Ченцова