Справа № 201/4025/21
Провадження № 2з/201/126/2021
УХВАЛА

26 квітня 2021 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянула заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви до суду,

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви до суду. У даній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що 03.11.2020р. вона оформила заявку на отримання кредиту на офіційному веб-сайті ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» та отримала кредит у розмірі 2 800,00 грн. Зобов`язання нею були виконання в повному обсязі. Через деякий час їй почали надходити повідомлення про невиконання зобов`язання перед ТОВ «ФК «Є Гроші Ком». 08.04.2021р. вона направила запит до ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» з проханням надати кредитний договір та інформацію щодо її заборгованості та заяву про досудове врегулювання. Однак відповіді заявниця не отримала, у зв`язку з чим звернулася до суду з відповідною заявою.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає за необхідне повернути її заявнику, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

При поданні заяви про забезпечення доказів заявницею зазначені вище вимоги закону в повній мірі дотримані не були.

Положення ст. 116 ЦПК України чітко визначають підстави для забезпечення доказів.

Заявниця при зверненні до суду у своїй заяві не навела обставин та не зазначила доказів, які б вказували на те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, а в якості обґрунтування заяви відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України посилається лише на необхідність формування позовних вимог в подальшому, що фактично не відповідає вказаному положенню ЦПК України.

Якщо у сторони існують складнощі з отриманням або поданням певного доказу, вона не позбавлена можливості заявити клопотання про витребування доказів у спосіб, визначений ст. 84 ЦПК України.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно з вимог ч. 5 ст. 116 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.

Форма та зміст заяви про забезпечення доказів мають відповідати вимогам ст. 117 ЦПК України.

Так, зокрема пунктом 4 частини першої статті 117 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення доказів зазначаються докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні.

Разом з тим, як вбачається із змісту заяви про забезпечення доказів, в ній не міститься належного та достатнього обґрунтування обставин, для доказування яких вони необхідні, оскільки ОСОБА_1 не зазначає, із якими вимогами та до кого вона буде звертатися до суду з позовною заявою, як того вимагають положення ч. 5 ст. 116 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 116 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Разом з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви ОСОБА_1 надала до суду клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання вказаної заяви з підстав того, що вона не має можливості сплатити судовий збір у зв`язку з тим, що її майновий стан не дозволяє сплатити суму судового збору, оскільки грошові кошти, які вона отримує йдуть на погашення її непомірної заборгованості та придбання харчів, ні на що інше грошей не вистачає.

Відповідно з ч. 3 ст. 117 ЦПК України, за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначені пільги щодо сплати судового збору.

Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: 1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі; 2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; 3) позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів; 4) позивачі - у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»; 5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов`язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги; 6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення; 7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб; 8) особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи; 9) особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю; 10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; 11) виборці - у справах про уточнення списку виборців; 12) військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків; 13) учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав; 14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту»; 15) фізичні особи (крім суб`єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; 15-1) органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою; 16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов`язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 17) засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору; 21) заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно; 22) позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно; 23) позивачі - за подання позовів щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Заявницею не надано суду доказів наявності у неї пільг на оплату судового збору у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Тобто ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлює умови, за наявності яких суд може відстрочити, розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати. А саме вказаною статтею визначено: враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати також здійснюється за наявності вищевказаних умов.

При цьому, виходячи із даної норми: достатньо однієї з вищевказаних умов (перелік сформульовано з альтернативою «або») та перші дві умови стосуються фізичних осіб (щодо річного доходу фізичної особи-позивача, а також щодо категорій позивачів); тобто державні органи не можуть посилатися на дані умови для відстрочки, розстрочки, зменшення або звільнення від сплати.

Суддя встановив, що ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів про розмір річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік, відносно себе та своєї родини.

За таких обставин суддя позбавлений можливості перевірити майновий стан ОСОБА_1 та вирішити питання щодо звільнення останньої від сплати судового збору.

Враховуючи те, що подана заява про забезпечення доказів не відповідає вимогам ст. 117 ЦПК України, то така заява за правилами ч. 4 ст. 117 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 116, 117 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви до суду - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Наумова