Справа № 185/3439/15-ц
Провадження № 6/185/250/21
У Х В А Л А

15 червня 2021 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Павлограді заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну стягувача у цивільній справі № 185/3439/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

В С Т А Н О В И В :

27 серпня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.115817.005 від 28.03.2013 року в сумі 7750 (сім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 57 копійок; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» грошові кошти за опублікування оголошення в газеті « Урядовий кур`єр» в сумі 120 ( сто двадцять ) гривень.

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у цивільній справі № 185/3439/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява обґрунтована тим, що 06.02.2018 року між ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" було укладено договір № 103 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" перейшло право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № ICKGMCUI.115817.005від 28.03.2013 року, укладеним між ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" та ОСОБА_1 .

Представник заявника у судове засідання не з`явився, просив розгляд заяви проводити за його відсутності.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, не повідомили суд про причини не явки, хоча були належним чином повідомлені про день та час слухання справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 серпня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.115817.005 від 28.03.2013 року в сумі 7750 (сім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 57 копійок; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» грошові кошти за опублікування оголошення в газеті « Урядовий кур`єр» в сумі 120 ( сто двадцять ) гривень.

06.02.2018 року між ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" було укладено договір № 103 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" перейшло право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № ICKGMCUI.115817.005від 28.03.2013 року, укладеним між ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122 цс 13, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у рішенні від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» Європейський суд з прав людини тлумачить частину 1 статті 6 Конвенції, сформульовану так: «Кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків (...), має право на справедливий (...) розгляд упродовж розумного строку (...) судом, встановленим законом», а саме, зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «ТЕРЕМ ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» Суд робить висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду винесеним на користь заявника, складає порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

У зв`язку з тим, що до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" перейшли права кредитора за кредитним договором № ICKGMCUI.115817.005від 28.03.2013 року, укладеним між ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" та ОСОБА_1 , з якого на підставі заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року у справі № 185/3439/15-ц стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, суд приходить до висновку, що заява про заміну стягувача підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259-261, 353-354, 442 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну стягувача у цивільній справі № 185/3439/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Банк Розвитку" його правонаступником- Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (, місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112) у справі № 185/3439/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення або складення, а учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.М. Бондаренко