Справа № 676/1964/21
Номер провадження 2-о/676/95/21
УХВАЛА

06 квітня 2021 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міскрайонного суду Хмельницької області Швець О.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Кам`янець-Подільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просить встановити факт, що ОСОБА_2 , полька за національністю, є матір`ю ОСОБА_1 , що є підставою для уповноваженого органу ДРАЦС внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 № 1 від 02 січня 1946 року щодо її національності.

Вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам ст.. 318 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статею 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами тощо.

Із змісту заяви не вбачається які юридичні наслідки для заявника породжує факт родинних відносин, тобто виникнення, зміна або припинення яких особистих чи майновий прав залежать від встановлення факту родинних відносин.

До матеріалів справи долучений висновок органу РАЦС №96/22.8.5.6-80 про відмову у внесенні змін в актовий запис про народження ОСОБА_1 щодо зміни її національності.

Факт встановлення належності до певної національності не відноситься до переліку, що міститься в ст. 315 ЦПК України.

Оскарження висновку органу РАЦС про відмову у внесенні змін в актовий запис належить до публічно-правового спору відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 12 від 29 вересня 2016 року «Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв`язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану» орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом - суб`єктом владних повноважень, уповноважений здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно правову природу, спір щодо відмови такого органу внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно правовий, що належить до адміністративної юрисдикції.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).

Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду у судовому порядку.

Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 вересня 2019 року по справі № 810/2732/18.

Вважаю, що заявнику слід надати строк для усунення недоліків позовної заяви щодо обґрунтування підстав звернення з такою заявою до суду, та вказати який саме факт потрібно встановити, які юридичні наслідки для заявника породжує зазначений факт.

На підставі викладеного, керуючись ст. 318 , ч.2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Кам`янець-Подільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем у хвали. В разі не виконання вимог заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику без розгляду.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Швець О.Д.