Єдиний унікальний номер № 741/1522/21
Номер провадження 2/741/694/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 грудня 2021 року м. Носівка

Суддя Носівського районного суду Чернігівської області КРУПИНА А.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (директора Носівського НВК «ЗНЗ-ДНЗ» І-ІІІ ст. № 3) про стягнення щорічної грошової винагороди,

В С Т А Н О В И В :

10 грудня 2021 року до суду надійшла вказана позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просила стягнути з роботодавця передбачену їй державну гарантію у вигляді щорічної грошової винагороди в розмірі одного окладу.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, які передбачені, зокрема, в статтях 175, 177 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Згідно із ч. 1, п.п. 5, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, засвідчивши їх відповідно до вимог ЦПК України.

Згідно ч. 8 ст. 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

У відповідності до ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Позивачем додано фотокопію наказу від 01.10.2021 № 54-к «Про виплату щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам закладу освіти» та додаток до нього, які не засвідчені належним чином, не якісні та не читабельні, через що неможливо ідентифікувати такі докази та з`ясувати їх зміст. При цьому безумовною вимогою до усіх документів, що додаються, є їх чіткість та читабельність.

Надані із позовною заявою в якості доказів вказані вище документи позивачем не засвідчені належним чином та не вказано дати їх засвідчення.

Водночас, позивачем до позовної заяви не додано підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до того ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Звертаючись з цим позовом до суду та порушуючи питання про стягнення з роботодавця передбачену державну гарантію у вигляді щорічної грошової винагороди в розмірі посадового окладу позивач не зазначає яка юридична або фізична особа є роботодавцем, а також який конкретно в гривнях розмір щорічної допомоги, який є еквівалентним посадовому окладу, необхідно стягнути з відповідача.

При цьому слід урахувати, що у відповідності до термінів, які вживаються у статті 1 Закону України «Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гарантії їх діяльності» від 22 червня 2012 року № 5026-VI, із змінами, роботодавець - юридична особа (підприємство, установа, організація) абофізична особа - підприємець, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб.

Відтак, визначившись яка точно юридична чи фізична особа, яка порушила, не визнає чи оспорює права та інтереси позивача у виниклих трудових відносинах, позивачу слід визначитись із суб`єктним складом учасників справи, зазначити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, а також у цій частині конкретизувати прохальну частину позову, привівши його у відповідність до вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Окрім цього, частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем не додано до позовної заяви квитанції про сплату судового збору, у зв`язку з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» або ж документів, що підтверджують підстави звільнення її від сплати судового збору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з цим п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимоги позивачів про стягнення державної гарантії у вигляді щорічної грошової винагороди в розмірі посадового окладу, а тому повинна бути оплачена судовим збором.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в Постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, провадження №12-301гс18.

Згідно аналізу норм чинного законодавства вбачається, що щорічна грошова винагорода за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», що означає, що така винагорода не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення щорічної грошової винагороди під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

А тому, позивачем має бути сплачено судовий збір за заявлену вимогу.

Згідно з пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір, ставка якого складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн. 00 коп.).

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за заявлену вимогу майнового характеру про стягнення щорічної грошової винагороди у розмір 908 грн., надавши до суду відповідний підтверджуючий документ про його сплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 175, 177, 185, 260 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , директора Носівського НВК «ЗНЗ-ДНЗ» І-ІІІ ст. № 3 про стягнення щорічної грошової винагороди - залишити без руху.

Надати позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання нею копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення вказаних в ній недоліків.

У разі, якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатись не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Крупина