Єдиний унікальний № 243/736/21
Провадження № 2/243/881/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 квітня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Гончарова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , за участю представника позивача, адвоката Овчаренка Олега Олексійовича, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 , за участю представника позивача, адвоката Овчаренка Олега Олексійовича, з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.12.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 6374. Будинок був придбаний позивачем у ОСОБА_4 , та на момент придбання даного житлового будинку в ньому були зареєстровані син продавця, відповідач ОСОБА_2 , та її колишній чоловік, відповідач ОСОБА_3 , які за вказаною адресою не проживають з 2015 року.

У зв`язку з тим, що відповідачі зареєстровані у належному ОСОБА_1 будинку, останній вимушений нести додаткові витрати з комунальних платежів, що накладає на нього додаткові матеріальні навантаження.

З 18.12.2020 року позивач є єдиним власником спірного житлового будинку, відповідачі в будинку не проживають з 2015 року, вони не є членами родини позивача, не беруть участі в утриманні будинку, з огляду на що позивач просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти прийняття заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте, своїм правом на надання відзиву відповідачі не скористалися, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використали, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.12.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 6374, продавець ОСОБА_4 продала, а покупець ОСОБА_1 купив житловий будинок з господарчими та побутовими будовами та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а. с. 7-8)

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 237683804 від 18.12.2020 року (а. с. 9-10), власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.12.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 6374, є ОСОБА_1 .

У відповідності до акту від 29.01.2021 року № 34, складеного керівником комітету мікрорайона Черевківка м. Слов`янська в присутності сусідів ОСОБА_6 , який мешкає по АДРЕСА_2 , та ОСОБА_7 , який мешкає по АДРЕСА_1 (а. с. 11), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не мешкають в будинку АДРЕСА_1 з 2015 року по теперішній час, особисті речі вказаних осіб за даною адресою відсутні.

Згідно з копією домової книги для прописки громадян, які мешкають в будинку АДРЕСА_1 (а. с. 16-21), довідкою № 94895-21-01 від 26.01.2021 року, виданою ЦНАП м. Слов`янська (а. с. 22), та відповідями Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб від 08.02.2021 № 22-15/715 та № 22-15/711 (а. с. 28, 29), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі у будинку АДРЕСА_1 не мешкають без поважних причин з 2015 року.

За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не проживають у житловому будинку АДРЕСА_1 з 2015 року, вони не є членами сім`ї позивача, а також не є особами, які можуть бути прирівняні до членів сім`ї згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, а тому вони мають бути позбавлені права користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 , оскільки їх право користування даним нерухомим майном перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, на підставі ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , за участю представника позивача, адвоката Овчаренка Олега Олексійовича, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 27.04.2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду А.О. Гончарова