Провадження № 2/932/1021/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.,

при секретарі - Скопа Н.О.,

розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк» (, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська вимоги на предмет стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , заборгованості станом на 31 серпня 2017 року на загальну суму 66 228,36 грн., з яких 5 908,92 грн. основного боргу за кредитом, 53 328,59 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3 360,93 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3 129, 92 грн. штраф (складова частина).

АТ КБ «ПриватБанк», будучи правонаступником публічного акціонерного товариства, в обґрунтування підстав позову посилається на укладення договору банківських послуг шляхом підписання 12 вересня 2011 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, з виявленням бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна», ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, на підставі чого відповідачу була видана платіжна картка з встановленим кредитним лімітом на ініційований нею переказ коштів, під проценти за користування, чим відповідач скористалася для розрахунків на свої потреби, але з поверненням кредиту і сплатою процентів прострочила, на позасудові вимоги про погашення заборгованості не реагує.

Наведені у позовній заяві доводи і міркування про забезпечений неустойками і наданий під проценти кредит позивач аргументував змістом договору, зафіксованим у кількох письмових та електронних документах, відповідно до п.п. 1.1.2.4, 1.1.3.2.2, 1.1.3.2.3, 2.1.1.3.5, 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.11 Умов та Правил надання банківських послуг та п.п. 2.1.1.12.9, 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, за якими клієнт надає банку право, зокрема, змінювати у будь-який момент кредитний ліміт у бік зменшення чи збільшення, тим самим безумовно погоджуючись в момент укладання договору на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого за рішенням банку.

З відкриттям провадження у справі за ухвалою суду від 23 жовтня 2017 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.

31 січня 2018 року заочним рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська справу розглянуто з ухваленням про повне задоволення позовних вимог позивача, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором від 12 вересня 2011 року у сумі 66 228,36 грн. та вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 20 січня 2020 року подала заяву про перегляд заочного рішення, за розглядом якої Бабушкінський районний суд своєю ухвалою від 13 квітня 2020 року заочне рішення суду від 31 січня 2018 року скасував та призначив справу до розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

За розпорядженням в.о. керівника апарату Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська №403 від 30 жовтня 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_3 та справу передано судді Яковлеву Д.О. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 листопада 2020 року, а у зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_4 від займаної посади та за розпорядженням в.о. керівника апарату Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська №474 від 09 грудня 2020 року, справу передано судді Кудрявцевій Т.О. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 04 січня 2021 року справу прийнято до провадження суддею Кудрявцевою Т.О. за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідач через свого представника 14 червня 2021 року подала відзив на позов (заперечення), в якому зазначила, що у 2011 році жодної заяви на отримання кредиту не підписувала та кредитного договору з позивачем не укладала, при цьому відзначила, що саме у 2011 році зверталась до банку з приводу оформлення зарплатної картки, про що і зазначила в анкеті-заяві, наданої позивачем до позову, а доводи позивача щодо автоматичної видачі кредитної картки при оформленні зарплатної картки, як про це наголошував позивач при розгляді заяви про перегляд заочного рішення від 31 січня 2018 року, вважає неспроможними, оскільки це не відповідає волевиявленню споживача та не є кредитною угодою, в розумінні ст.1054 ЦК України.

Також відповідач навела свої аргументи на доводи позивача щодо періоду заявленої позивачем заборгованості, який позивач зазначив у виписці по рахунку з 01 січня 1999 року по 17 лютого 2020 року, а розрахунок заборгованості наданий позивачем за період з 31 жовтня 2014 року по 31 серпня 2017 року на суму 5777,39 грн. основного кредиту, тоді як наявний спір стосується періоду з 2011 року по 31 серпня 2017 року та у виписці по рахунку станом на 31 жовтня 2014 року рахується заборгованість по основному боргу 6398,86 грн., як і не надавалось позивачем доказів отримання відповідачем кредитних коштів у будь-якому розмірі, а у довідці про реквізитів картки зазначена дата відкриття 18 травня 2013 року, однак позивач у позові зазначає про укладення кредитного договору 12 вересня 2011 року, а заява-анкета, підписана нібито від імені ОСОБА_1 , датована 27 вересня 2011 року.

Разом з цим, відповідач просила застосувати строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України.

Позивач, маючи можливість на подання відповіді на відзив на позов, своїм правом, передбаченим ст.179 ЦПК України, не скористався.

В судове засідання сторони не з`явились, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, однак при зверненні до суду з цим позовом 09 жовтня 2017 року представник позивача одночасно подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про повне підтримання позовних вимог та наполягання про їх задоволення.

Представник відповідача 14 червня 2021 року через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача, в якому заперечувала проти позовних вимог у повному обсязі з підстав некредитної картки, підписання ОСОБА_1 анкети-заяви у 2011 році на видачу зарплатної картки та відсутності кредитних відносин між нею та позивачем, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з відмовою у задоволенні позовних вимог, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Згідно доводів позовної заяви, 12 вересня 2011 року між банком та ОСОБА_1 , відповідачем у справі, укладено кредитний договір, оформлений у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, з виявленням бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна», отриманням 6000 грн. кредитного ліміту, зі сплатою 30% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, порушення виконання умов якого відповідачем призвело до виникнення заборгованості станом 31 серпня 2017 року на загальну суму 66 228,36 грн., з яких 5 908,92 грн. основного боргу за кредитом, 53 328,59 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3 360,93 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3 129,92 грн. штраф (складова частина).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як видно з доданої позивачем копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку №б/н від 12 вересня 2011 року ОСОБА_1 шляхом підписання цієї заяви виявила бажання на оформлення у ПАТ КБ «Приватбанк» зарплатної картки, про що заначила характерною відміткою (а.с.6 зворот).

Разом з тим, позивач в обґрунтування наявної суми боргу в розмірі 66 228,36 грн., яка виникла станом на 31 серпня 2017 року, не посилається на будь-який номер картки виданої за зазначеним кредитним договором 12 вересня 2011 року, тоді як з виписки по рахунку за період з 01 січня 1999 по 17 лютого 2020 року встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 видавалась картка № НОМЕР_1 , однак період надання цієї інформації не охоплює дати 12 вересня 2011 року, що унеможливлює встановлення судом надання позивачем відповідачеві будь-якого кредитного ліміту, натомість 18 травня 2013 року відбулось збільшення кредитного ліміту до 6000 грн. та того ж дня встановлено кредитний ліміт на суму 300 грн.(а.с.116-123), а з розрахунку заборгованості (а.с.5) видно, що сума боргу розрахована починаючи з 18 травня 2013 року, і з довідки про видачу кредитних карток на ім`я ОСОБА_1 встановлено, що картка за № НОМЕР_1 видавалась 18 травня 2013 року строком дії до грудня 2016 року (а.с.5-6), що суперечить об`єктивним даним, наданим позивачем до позовної заяви, та доводам укладення кредитної угоди між позивачем та відповідачем 12 вересня 2011 року, з чого можна дійти висновку про наявність різних правовідносин між позивачем та відповідачем, тобто як кредитних, так і відкриття рахунку на зарахування заробітної плати, а прямих доказів отримання коштів відповідачем в будь-якому розмірі за анкетою-заявою від 12 вересня 2011 року із визначенням певного номеру кредитної картки позивач не надав.

Судом з довідки про те, які кредитні картки видавались позивачем відповідачу встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 видавалась 18 травня 2013 року лише одна картка під № НОМЕР_1 , а з урахуванням заявлених позивачем вимоги за анкетою-заявою від 12 вересня 2011 року кредитного ліміту ОСОБА_1 не видавалось і не встановлювалось, та доказів отримання коштів відповідачем у будь-якому розмірі саме за цією анкетою-заявою із зазначенням номеру картки, виданої при укладенні цього договору та номеру рахунку із зарахуванням кредитного ліміту з певною сумою коштів, як і доказів наявності заборгованості саме за цим кредитом позивачем суду не надано, а доводів відповідача про те, що картка за № НОМЕР_1 є зарплатною, як про це поставлена відмітка у анкеті-заяві від 12 вересня 2011 року, не спростовано.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 саме за анкетою-заявою від 12 вересня 2011 року кредитних коштів в будь-якому розмірі, враховуючи відмітку в ній про видачу зарплатної картки, а не кредитної, як зазначає позивач у позовній заяві, як і не містять певного номеру картки, яка видавалась в момент укладення цього договору зі встановленим кредитним лімітом та за якою нарахований заявлений позивачем борг, а з доданої роздруківки руху коштів по картках на ім`я ОСОБА_1 судом не встановлено отримання кредитних коштів у будь-якому розмірі 12 вересня 2011 року, натомість встановлено отримання нею як картки та і кредитного ліміту 18 травня 2013 року, тоді як була випущена і картка за № НОМЕР_1 , що свідчить про наявність іншого договору та інших правовідносин між сторонами, а тому враховуючи встановлені судом обставини, належить дійти висновків про недоведеність заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у позові без застосування строку позовної давності, оскільки судом не встановлено укладення кредитного договору саме 12 вересня 2011 року, як про це зазначає позивач в позовній заяві, та не встановлено отримання коштів відповідачем за цим договором, а, як наслідок, прострочення платежу, від якого може початись перебіг строку позовної давності.

Судові витрати з урахуванням п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 274, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання його копії апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева