провадження №2/243/2518/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2021 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

За участю

Секретаря судового засідання Моїсеєвої О.І.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду №7 м. Слов`янська, цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2

до Слов`янської міської ради

вимоги позивача: про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Слов`янської міської ради, про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою. Зазначене майно належало померлій на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.1975 року, що був зареєстрований в БТІ за №7023-2 та державного акту на право власності на земельну ділянку. Після укладання шлюбу позивач мешкав в будинку матері, з січня 1995 року. У 2001 році він знявся з реєстрації, оскільки зареєструвався в іншому будинку з дружиною. Оскільки відносини з дружиною не склалися, він поїхав на заробітки, а в 2005 році повернувся та остаточно оселився у будинку АДРЕСА_1 разом з матір`ю. Мати залишила на ім`я ОСОБА_4 заповіт. Після смерті матері позивач не звертався до нотаріальної контори, оскільки вважає, що прийняв спадщини, оскільки мешкав в будинку, а також на його ім`я був складений заповіт. 17.11.2020 року позивач отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, він не проживав зі спадкодавцем за однією адресою з огляд на відсутність зареєстрованого місця проживання разом зі спадкодавцем. ОСОБА_2 вважає, що він фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки проживав разом з покійною тому просить суд:

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , 1925 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем реєстрації спадкодавця АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 71,6 кв.м, житловою площею 21,3 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, літня кухня літера Б, гараж літера В, сарай літера Г, вбиральня літера Д, колодязь №1, ворота №2, огорожа №3;

-земельну ділянку по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,0587 га, в межах від А до Б земельна ділянка АДРЕСА_3 , від Б до В земельна ділянка АДРЕСА_4 , від В до Г земельна ділянка АДРЕСА_5 , від Г до А пров. Суворова, кадастровий номер: :01:006:1010.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач адвокат Статіва О.В., що діє на підстав договору про надання правової допомоги №48 від 15.06.2021 року (а.с.33) та ордеру на надання правничої правової допомоги від 05.08.2021 року (а.с.31), в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлялась належним чином, справу просили розглядати за своєї відсутності.

Представник відповідача Слов`янської міської ради в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просив вирішити у відповідність до чинного законодавства (а.с.53).

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 10.08.2021 року відкрито загальне позовне провадження, витребувано від державного нотаріуса Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Макарової Н.І. довідку про рух спадкової справи, що відкрились після смерті ОСОБА_3 , 1925 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Слов`янськ Донецької області, а також відомості про те чи звертався хто-небудь до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини чи з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті вищезазначеної особи, а також запросити інформацію про те чи є заборона на відчуження спадкового майна, що залишилось після померлої, та чи було розпорядження спадкодавця на дане майно на момент смерті (а.с.45).

Ухвалою від 25.08.2021 року по справі проведено підготовче засідання, закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд (а.с.30).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла у м. Слов`янську Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.12).

При житті ОСОБА_3 належали: житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу 21.11.1975 року, посвідченого Другою Слов`янською державною нотаріальною конторою Донецької області, №3902, зареєстровано в реєстрі за №7023 -2(а.с.9-10,11) та земельна ділянка по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,0587 га, в межах від А до Б земельна ділянка АДРЕСА_3 , від Б до В земельна ділянка АДРЕСА_4 , від В до Г земельна ділянка АДРЕСА_5 , від Г до А пров. Суворова, кадастровий номер: :01:006:1010 (а.с.8).

Крім того, за життя ОСОБА_3 склала заповіт від 21.03.2007 року, посвідчений Державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори , зареєстровано в реєстрі за №1-376, Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №8989997 від 22.03.2007 року (а.с.15), відповідно до якого, заповіла все своє майно на день її смерті сину ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріусу Першої Слов`янської державної нотаріальної контори від 17.11.2020 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заповітом, оскільки на теперішній час сплинув шестимісячний строк для прийняття спадщини. (а.с.25).

Відповідно до листа нотаріусу Першої Слов`янської державної нотаріальної контори від 16.08.2021 року (а.с.48), спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відсутня.

З акту Комітету мікрорайону від 18.06.2021 року (а.с.49), вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1995 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

V. Оцінка Суду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 передбачено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Згідно з п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховували правила частини другої статті З СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Факт проживання позивача з померлою матір`ю підтверджується Актом, квитанціями про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20-24).

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонті тощо.

Крім того, згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У відповідності зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав й обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до норм ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 є її син ОСОБА_2 , який відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, однак не може оформити її у нотаріуса.

Вирішуючи питання про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, суд виходить з наступного.

У відповідність до вимог ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Таким чином, в нього немає іншої можливості оформити право на спадщину, ніж звертатися з цими вимогами до суду.

Згідно до статей 1261, 1268 ЦК України, спадкуванням с перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, враховуючи, що в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Згідно із п. 4.14 та п.4.15 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13: якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

У відповідність статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України, набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу.

Крім того, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України, є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі, суд прийшов до висновку, про наявність підстав про встановлення факту спільного проживання позивача з матір`ю на момент відкриття спадщини та визнання права власності за позивачем на житловий будинок та земельну ділянку, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Позивач, відповідно до позову не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 331,392,1268,1296-1298 ЦК України, ст.ст. 12,13,141,206,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Слов`янської міської ради, про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації спадкодавця АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-житловий будинок АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,0587 га, в межах від А до Б земельна ділянка АДРЕСА_3 , від Б до В земельна ділянка АДРЕСА_4 , від В до Г земельна ділянка АДРЕСА_5 , від Г до А пров. Суворова, кадастровий номер: :01:006:1010.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їй пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко