КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Радзівіл А.Г.
Єдиний унікальний номер справи № 361/7843/19
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3315/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лірене Україна» укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 114682 від 29грудня 2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Renault Megane, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Позивач вказував, що 22 травня 2017 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_3 , автомобіля Кіа Сеrato, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_1 та автомобіля Toyota Yaris, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під управлінням водія ОСОБА_4 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль.

Відповідно до постанов Печерського районного суду міста Києва від 23.06.2017 року особами винними в настанні ДТП визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та притягнуто їх до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до рахунку-фактури № 17060733 від 07червня 2017 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 70 210 грн. 15 коп.

Згідно умов договору страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило Страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 70 210 грн. 15 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 26.06.2017 року та страхового акту № UA 064/L01/03 від 18.07.2017 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 23487 від 19.07.2017 року.

На підставі статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідно до пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

У зв`язку з тим, що постановами Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року винними у скоєнні ДТП було визнано дві особи (винуватці несуть солідарну відповідальність щодо відшкодування завданої шкоди), то після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що становить 50% виплаченої суми страхового відшкодування: 70 210 грн. 15 коп. / 2 = 35 105 грн. 07 коп.

В той же час, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4221357, а цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент настання страхової події була забезпечена в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРКС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5276850 .

Позивач зазначав, що ПрАТ «СК «Аркс» та ТДВ «СТ «Домінанта» відмовили у здійсненні страхового відшкодування на підставі ш 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ «Україна» завдану матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22 травня 2017 року в розмірі 35 105,17 грн та судовий збір в розмірі 1921 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішення суду в частині задоволеної позовної вимоги про стягнення із нього матеріальної шкоди, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що спірні правовідносини регламентуються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказує, що розмір заданих збитків охоплюється страховим лімітом за договором страхування його відповідальності, тому підстави для стягнення відшкодування із відповідача відсутні. Зазначає також, що позивач не надав суду доказів свого звернення до ТДВ СК «Домінанта» та доказів відмови страховика у виплаті відшкодування.

В частині позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 рішення суду не оскаржується, а відтак, апеляційному перегляду не підлягає.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи в порядку, визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є відшкодування шкоди, завданої ДТП, у розмірі 70 210,15 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лірене Україна» укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 114682 від 29 грудня 2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Renault Megane, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.с.5-14)

Також встановлено, що 22 травня 2017 року о 20:04 год. в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Renault Megane, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під управлінням водія ОСОБА_3 , автомобіля Кіа Сеrato, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_1 та автомобіля Toyota Yaris, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під управлінням водія ОСОБА_4 . (а.с. 19)

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 23.06.2017 року особами винними в настанні ДТП визнано ОСОБА_4 та притягнуто її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с. 20)

Крім цього, постановою Печерського районного суду міста Києва від 23червня 2017 року особами винними в настанні ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 21)

Із постанови вбачається, що 22травня 2017 о 20-00 год. водій ОСОБА_1 в м.Києві по бул. Дружби Народів, опора № 58, керуючи транспортним засобом Кіа д.н.з. НОМЕР_2 . не був уважний, не дотримався, безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з транспортним засобом Рено д.н.з. НОМЕР_4 , транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3Б, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до рахунку-фактури № 17060733 від 07.06.2017 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 70 210 грн. 15 коп. (а.с. 27)

За умовами договору страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило Страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 70 210,15 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 26червня 2017 року та страхового акту № UA 064/L01/03 від 18 липня 2017 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 23487 від 19 липня 2017 року. (а.с.30)

На підставі статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував його тим, що у позивача виникло право на відшкодування збитків з боку винуватця у настанні ДТП, оскільки страховик останнього відмовив позивачу у здійсненні страхового відшкодування на підставі ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 вищевказаного Закону настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону).

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

На підставі аналізу вищевказаних норм матеріального права вбачається, що відшкодування шкоди винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива за умови, якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.

Суд вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, постанові від 12 грудня 2018 року у справі №758/2356/17-ц.

У матеріалах справи міститься лист АТ «СК «АРКС» від 16 серпня 2019 року (а.с. 31), відповідно до якого страховик повідомив представника ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відмову у виплаті страхового відшкодування за полісом №АК/5276850, відповідно до якого була застрахована відповідальність ОСОБА_2 у зв`язку зі спливом річного строку з моменту скоєння ДТП.

Разом з цим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують звернення ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ТДВ «СК «Домінанта» - страхової компанії, у якій була застрахована відповідальність ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ТДВ «СК «Домінанта» відповідно до Полісу № АК4221357 із страховим лімітом 100 000 грн (за шкоду, завдану майну), а також те, що у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до страхової компанії відповідача, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року в частині позовних вимог до ОСОБА_1 скасувати, ухвалити в цій частинінове судове рішення.

У задоволенні позовних вимогприватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко