Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/197/21
Провадження № 2-з/376/8/2021
У х в а л а

"05" лютого 2021 р. Суддя Сквирського районного суду Київської області Коваленко О.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аларіт оренда» відшкодування майнової шкоди,-

встановив :

05.02.2021 року до Сквирського районного суду Київської області надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обгрунтування клопотання позивач вказав, що24.02.2020 року він ОСОБА_1 , припаркував автомобіль Мерседес-Бенц Віто, який належить йому на праві приватної власності (державний номер НОМЕР_1 ) на території, де розташовані промислові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана територія обслуговується Товариством з обмеженою відповідальністю «Аларіт Оренда». Внаслідок погіршення погодних умов та поривів вітру з однієї із будівель за адресою АДРЕСА_1 був демонтований дах, який пошкодив належний позивачу автомобіль. Завдані механічні пошкодження виявились значними.

12.03.2020року позивачем за адресою знаходження складу логістичної компанії «Делівері» м. Сквира був направлений лист в якому він просив надати інформацію хто є власником приміщення, яке знаходиться по АДРЕСА_1 та з якого було аварійно демонтовано дах, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб позивача.

16.04.2020року на адресу позивача надійшов лист від СПД ОСОБА_3 в якому було зазначено, що відділення логістичної компанії «Делівері» у м. Сквира, яке знаходиться за адресою: м. Сквира, вул. Липовецька, 66 перебуває за вказаною адресою з січня 2017 року та вказане приміщення (частина приміщення) перебуває в оренді у СПД ОСОБА_3 згідно договору оренди між СПД ОСОБА_3 та ТОВ «Аларіт Оренда». СПД ОСОБА_3 в свою чергу надає транспортно-експедиційні послуги від імені ТОВ «Делівері» згідно договору франчайзингу між ТОВ «Делівері» та СПД ОСОБА_3 , а отже, ані СПД ОСОБА_3 , ані ТОВ «Делівері» не є власниками виробничого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та поруч з яким був пошкоджений автомобіль позивача. Також, СПД ОСОБА_3 у відповіді на запит зазначив, що орендодавцем, тобто ТОВ «Аларіт Оренда», влітку 2019 року власними силами і засобами був проведений ремонт покрівлі на вказаному приміщенні, оскільки дах перебував у незадовільному стані.

Позивач для з`ясування всіх обставин та встановлення винних осіб додатково звернувся до СПД ОСОБА_3 із запитом щодо надання копії договору оренди між СПД ОСОБА_4 та ТОВ «Аларіт Оренда».

11.05.2020 року СПД ОСОБА_3 надав позивачу копію договору оренди від 02.04.2020 року між СПД ОСОБА_4 та ТОВ «Аларіт оренда», та акт прийому передачі майна від 02.04.2020 року.

Як вбачається із наданих копій договір оренди від 02.04.2020 року та акті приймання передачі майна від 02.04.2020 року від імені ТОВ «Аларіт Оренда» підписав ОСОБА_5 . Також на вказаних документах присутня печатка ТОВ «Аларіт Оренда». Проте, відповідно до інформації з ЄДР починаючи з 02.12.2019 року керівником ТОВ «Аларіт Оренда» є ОСОБА_6 , а не ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Натомість на договорі оренди вписане прізвище особи, яка не мала права підпису під документом станом на 02.04.2020 року та не була на той момент керівником ТОВ «Аларіт Оренда». Відповідно до відкритої інформації із сайту www.youcontrol.com.ua (https://youcontrol.com.ua/catalog/company details/40393960/) ОСОБА_7 є лише представником ТОВ «Аларіт Оренда» а керівником з 02.12.2019 року є ОСОБА_6 . Розмір статутного капіталу ТОВ «Аларіт Оренда» становить всього 2000 (дві тисячі грн.). Інформація з відкритих джерел про наявність власного майна у ТОВ «Аларіт Оренда» відсутня. ТОВ «Аларіт Оренда» є платником податків, в стані припинення не перебуває та зареєстрований на обліку у ДПІ у Печерському районі м. Києва.

Позивач звернувся з претензією про відшкодування майнової шкоди до ТОВ «Аларіт Оренда», проте Відповідачем було проігноровано звернення позивача щодо відшкодування завданих збитків. Повторне звернення також залишилось без відповіді, що свідчить, на думку Позивача, про те, що Відповідач не має наміру відшкодовувати збитки в позасудовому порядку та і взагалі не має наміру їх відшкодовувати.

У разі невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, зокрема Відповідач буде вчиняти будь-які дії для затягування справи для того, щоб у останнього був час на відчуження майна, що буде не ефективним захистом порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тому на підставі вищевикладеного позивач просить суд:

Накласти арешт на майно та рахунки відповідача.

Заборонити відповідачу вчиняти реєстраційні дії, які пов`язані з ліквідацією, реорганізацією, перетворенням, припиненням та процедурою банкрутства ТОВ «Аларіт Оренда» з власної ініціативи.

Відповідно до ч.1 ст.149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії. Заборона відповідачеві вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, яка спрямована проти активних учинків відповідача, що можуть ускладнити виконання рішення суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суду необхідно врахувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши на відповідність доказів викладеним обставинам, беручи до уваги предмет позову, обґрунтування необхідності вказаного виду забезпечення позову, вважає, що вимога щодо накладення арешту на майно є обґрунтованою, а заява про забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення в цьому випадку судом згідно ч. 3 ст.154 ЦПК України не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись вимогами ст.149-153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аларіт оренда» відшкодування майнової шкоди - задовольнити.

Накласти арешт на майно та рахунки ТОВ «Аларіт Оренда» Код , юридична адреса: вул. Німанська,10, м. Київ, 01103; поштова адреса: вул. Заводська,2, м. Житомир, 10025.

Заборонити ТОВ «Аларіт Оренда» Код , юридична адреса: вул. Німанська,10, м. Київ, 01103; поштова адреса: вул. Заводська,2, м. Житомир, 10025 вчиняти реєстраційні дії, які пов`язані з ліквідацією, реорганізацією, перетворенням, припиненням та процедурою банкрутства ТОВ «Аларіт Оренда» з власної ініціативи.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст.354-355 з урахуванням п.п.15.5 п.15Перехідних положень ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О. М. Коваленко