Справа № 206/5527/20
Провадження № 2/206/279/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

в складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання права власності, -

І. Стислий виклад позиції позивача, її представника, відповідача та третьої особи.

Представник позивача звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій зазначив, що 28 грудня 1983 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після смерті чоловіка позивача, Восьмою дніпровською державною нотаріальною контрою було заведено спадкову № 525/2015 від 16 серпня 2012 року, та відповідно відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок, яким повністю володів померлий ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів зокрема по 1/2 частині вищевказаного житлового будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , який в подальшому відмовився від своєї частини на користь ОСОБА_6 . Рішенням суду визнано право власності на 5/6 частин вищезазначеного будинку за ОСОБА_6 . В подальшому, дані частини були успадковані ОСОБА_2 , яка є їх власником на даний час. Рішенням суду право власності на 1/12 частину вищезазначеного будинку визнано за ОСОБА_1 , як обов`язкову частку у спадкуванні. У цьому ж судовому рішенні судом констатовано, що розмір обов`язкової частки у спадкуванні ОСОБА_1 після померлого чоловіка ОСОБА_5 складає 1/6 частини. Поряд із цим, оскільки на той час позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності на обов`язкову частку опосередковувалися лише 1/12 частиною, тому суд задовольнив вимоги, не виходячи за їх межі. Оскільки на момент смерті ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги було три особи ( ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ), відповідно кожен з них мав би право на спадкування за законом по 1/3 частині житлового будинку. В той же час, зважаючи на існування заповіту, та обставини непрацездатності позивача, останній згідно приписів статті 1241 ЦК України має право на половину частки від можливого спадкування за законом - тобто на 1/6 (1/3 : 2) частини. Поряд із цим, на даний час позивач володіє лише 1/12 частиною, що є відповідно половиною від того, на що вона має право (1/6 : 1/12). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину обов`язкової частки у розмірі 1/12 частини позивач звернулася до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено з огляду на те, що нотаріус позбавлений можливості зазначити правильний розмір обов`язкової частки у спадщині, передбачений ст. 1241 ЦК України, внаслідок чого порушується форма № 9 свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку. Таким чином, оскільки позивач має право ще на 1/12 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , та у позасудовий спосіб не має можливості реалізувати своє право, представник позивача просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,7 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м. (а.с. 1-4).

Відповідач ОСОБА_2 подала до канцелярії суду заяву про визнання позову, згідно якої просила прийняти заяву про визнання позову та ухвалити рішення про задоволення позовної заяви (а.с. 123).

Третя особа ОСОБА_3 просила проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог в повному обсязі не заперечував (а.с. 127-128).

Представник позивача та відповідач просили проводити розгляд справи без їх участі, про що подали відповідні заяви (а.с. 130, 131).

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

11.12.2020 представником позивача до канцелярії суду було подано позовну заяву про визнання права власності з додатками (а.с. 1-52).

15.02.2021 відкрито провадження по даній цивільній справі, призначено підготовче судове засідання на 15.03.2021, залучено Восьму Дніпровську державну нотаріальну контору та ОСОБА_3 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, витребувано з Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 (а.с. 63-65).

04.03.2021 до канцелярії суду з Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 72-110).

15.03.2021 судом закінчено підготовчі дії, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 13.04.2021 (а.с. 122).

15.03.2021 до канцелярії суду надійшла від відповідача заява про визнання позову (а.с. 123).

24.03.2021 до канцелярії суду від третьої особи ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с. 127-128).

13.04.2021 від представника позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 130, 131).

Під час розгляду справи судом досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

13.04.2021 судом складено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

28 грудня 1983 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_1 ) зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 від 28.12.1983 (а.с. 6).

21.09.1993 року ОСОБА_5 склав заповіт, відповідно до якого, належну йому одну другу частину жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та автомашину марки ВАЗ-2101, випуску 1973 року, державний номерний знак НОМЕР_2 , заповів ОСОБА_6 , а одну другу частину жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_3 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 09 серпня 2012 року (а.с. 5).

ОСОБА_1 є пенсіонеркою, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_4 від 16.01.2002р. безстроково (а.с. 9).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2015 по цивільній справі № 206/8377/13-ц визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/12 (одну дванадцяту) частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається в цілому із житлового будинку літ. А-1 площею основи 80,5 кв. м, прибудови літ. АІ-1 площею основи 16,5 кв. м, разом по будинку з прибудовою загальною площею 74,7 кв.м, житловою площею 44,5 кв. м; ґанку літ. а, літньої кухні літ. Б, гаражу літ. В, оглядової ями під В, сараїв літ. Е, Д, И, душа літ. Л, убиральні літ. М, споруд 1-5,І (ворота, огорожі, колодязь, басейн для води, замощення), в порядку спадкування обов`язкової частки у спадщині після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 . Під час розгляду даної справи судом було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 , які у встановленому законом порядку звернулися із завами про прийняття спадщини до нотаріальної контори. За рішенням суду за ОСОБА_6 визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Обов`язкова частка позивача ОСОБА_1 становить 1/6 частина (а.с. 13-16).

Право власності на 1/12 (одну дванадцяту) частину домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , а на 5/6 за ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою № 222809376 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 17-18).

01.10.2020 ОСОБА_1 звернулася до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_5 у розмірі 1/12 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Постановою державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко М.С. від 17.10.2020 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва з огляду на те, що нотаріус позбавлений можливості зазначити правильний розмір обов`язкової частки у спадщині, передбачений ст. 1241 ЦК України, внаслідок чого порушується форма № 9 свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку (а.с. 20).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В п. 24 Постанови № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи.

Абзацом 6 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Згідно ст. ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого - немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно частини 2 статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, враховуючи, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2015 по цивільній справі № 206/8377/13-ц було визнано за ОСОБА_1 право власності лише на 1/12 (одну дванадцяту) частину домоволодіння АДРЕСА_1 в межах заявлених нею вимог, при цьому суд у своєму рішенні встановив, що обов`язкова частка позивача ОСОБА_1 становить 1/6 частина, що згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає та враховуючи заяву відповідача про визнання позову, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, вищевикладені норми матеріального та процесуального права, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 41, 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 321, 328 ЦК України, ст. ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 206, 258, 259, 264, 265 п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 )до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ), треті особи: Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 3, ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_5 , паспорт громадянина НОМЕР_7 ) про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,7 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., що в цілому складається з: А-1-житловий будинок; А1-1-прибудова; а-ганок; Б-літня кухня; В-гараж; під В - оглядова яма; Е-сарай; Д-сарай; И-сарай; Л-душ; М-убиральня; № 1-5, І - споруди. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23.04.2021.

Головуючий суддя: К.С. Маштак