Справа № 466/6847/20 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/34/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:30
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Симця В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 28 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою задоволено заяву представника АТ «Універсал Банк» Лавринович В.М. про забезпечення позову у цивільній справі №466/6847/20 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» (в подальшому «Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лозинської Ірини Петрівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису про право власності: накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (в подальшому «спірна квартира»).

Задовольняючи заяву представника Банку про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виник спір і невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі (а.с. 13).

Згадану ухвалу оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати, покликаючись на її незаконність та порушення норм процесуального права (а.с. 16-19).

Представник апелянта, адвокат Лазор А.О., 16 квітня 2021 року подав до суду заяву про апеляційний розгляд справи 26 квітня 2021 року без участі апелянта та його представника (а.с. 82-86).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись з даним позовом, Банк просив визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, згідно якого відповідач (апелянт) ОСОБА_1 ще 11 січня 2018 року продав спірну квартиру ОСОБА_2 .

28 жовтня 2020 року на спірну квартиру оскаржуваною ухвалою було накладено арешт.

В той же час, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів про те, яким саме чином накладення судом арешту на спірну квартиру, яку він продав майже три роки тому, порушує його права, свободи чи законні інтереси.

Суд першої інстанції, погодившись з доводами позивача, якими обгрунтовано заяву про забезпечення позову, дійшов висновку, що у разі невжиття таких заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 існує спір з приводу кредитних коштів, отриманих останнім у Банку на придбання саме спірної квартири, яку він відчужив ОСОБА_2 .

Апелянтом вище наведених обставин та доказів не спростовано.

Враховуючи предмет спору, очевидним є те, що таке відчуження спірної квартири її власницею ОСОБА_2 є можливим і у майбутньому, що може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, як позичальника коштів на придбання спірної квартири.

За вище наведених обставин колегія суддів доводи позивача щодо необхідності вжиття по справі відповідних заходів забезпечення позову визнає обгрунтованими, а заходи забезпечення позову, застосовані судом першої інстанції шляхом постановлення оскаржуваної ухвали, - співмірними позовним вимогам.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої висновків оскаржуваної ухвали не спростовують, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 28 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 26 квітня 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.