печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-852/21
17 червня 2021 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Підпалого В.В.,
при секретарі судових засідань - Луцюк А.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення з нежитлового приміщення,-
Представник Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (надалі по тексту - Позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 (надалі по тексту - Відповідач), в якому просив суд виселити ОСОБА_1 з нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , заг. пл. 63, 6 кв.м., напівпідвал.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2009 року між КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної у м. Києві ради», яке було перейменовано в комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та Відділом культури Печерської районної у м. Києві державної адміністрації було укладено договір оренди № 13/605 нерухомого майна комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва, на підставі якого Відділу культури передано у строкове платне користування нежитлове приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 заг. пл. 63,6 кв.м., напівпідвал, для розміщення творчої майстерні члена НСХУ художника ОСОБА_1 , терміном дії до 08.11.2010 року.
08.11.2009 року між Відділом культури Печерської районної у м. Києві державної адміністрації та членом НСХУ художником ОСОБА_1 було укладено договір № 157/605 суборенди нежитлового приміщення під творчу майстерню, терміном дії до 08.11.2010 року.
Проте, після закінчення терміну дії договору оренди, відповідач продовжував користуватися приміщенням, незважаючи на лист № 432/10-670, яким позивач просив відповідача звільнити займане приміщення та передати його балансоутримувачу у день закінчення терміну дії договору оренди.
Однак, відповіді на цей лист підприємство не отримало, приміщення балонсоутримувачу передано не було.
За таких обставин позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І. від 15.08.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.
В засідання представник позивача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» не з`явився, повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву в якій просив провести судове засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримував в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, проте не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу частини восьмої ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи Відділу культури Печерської районної в м. Києві державної адміністрації в засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без їх участі, стосовно вирішення справи покладалися на розсуд суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
08.11.2009 року між КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної у м. Києві ради», яке було перейменовано в комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та Відділом культури Печерської районної у м. Києві державної адміністрації було укладено договір оренди № 13/605 нерухомого майна комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва, на підставі якого Відділу культури передано у строкове платне користування нежитлове приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 заг. пл. 63,6 кв.м., напівпідвал, для розміщення творчої майстерні члена НСХУ художника ОСОБА_1 , терміном дії до 08.11.2010 року.
08.11.2009 року між Відділом культури Печерської районної у м. Києві державної адміністрації та членом НСХУ художником ОСОБА_1 було укладено договір № 157/605 суборенди нежитлового приміщення під творчу майстерню, терміном дії до 08.11.2010 року.
Після закінчення встановленого терміну дії договору оренди № 13/605 відповідач продовжував користуватися приміщенням, підприємство не заперечувало проти використання відповідачем приміщенням, тому договір оренди вважався продовженим.
20.10.2017 року листом № 432/10-670 виконуючий обов`язки директора КП «Керуюча компанія з обслужування житлового фонду Печерського району м. Києва» ОСОБА_2. повідомив ОСОБА_1 про неможливість продовження договору оренди № 13/605 нерухомого майна комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва, у зв`язку із введенням в дію Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва, яким передбачений новий порядок здачі комунального майна в оренду. На підставі чого просили відповідача звільнити орендоване приміщення до 08.11.2017 року та передати його по акту приймання -передачі представникам позивача.
Відповіді на вказаний лист від відповідача, позивач не отримав, приміщення відповідачем звільнено не було.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 5 статті 81 ЦПК України, встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно із частинами першою та другою статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.
Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди також передбачені у статті 764 ЦК України, якою визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Наведена норма визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.
У справі, що розглядається, орендоване майно є державним, а тому на ці правовідносини поширюється також дія Закону № 2269-XII, який регулює організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна підприємств, установ та організацій, що перебувають у комунальній власності, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в комунальній власності, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває у комунальній власності.
Так, відповідно до частини першої статті 17 Закону № 2269-XII термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.
За частиною третьою статті 17 Закону № 2269-XII після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.
Водночас за частиною другою цієї ж статті у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Відсутність такого заперечення як в силу статті 764 ЦК України, так і за приписами частини другої статті 17 Закону № 2269-XII, може мати прояв у «мовчазній згоді» і в такому випадку орендар саме в силу закону (а не за власною ініціативою в порядку частини третьої статті 17 Закону № 2269-XII) може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
У контексті наведених норм заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.
Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу 3 частини третьої статті 202 ЦК України.
Чинне законодавство не містить спеціальних вказівок щодо того, коли орендар вважається повідомленим чи способів такого повідомлення; у договорі сторони також не передбачили будь-які домовленості щодо того, коли вважається здійсненим повідомлення сторони про припинення чи зміну договору.
Правове регулювання процедури припинення орендних правовідносин, наведене у статті 764 ЦК України та частині другій статті 17 Закону № 2269-XII, спрямовано на досягнення справедливого балансу між правом орендодавця як власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і правом орендаря очікувати на стабільність та незмінність його майнового становища. У контексті наведених вище норм настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями господарського законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу.
Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо доведення інформації про припинення дії договору до орендаря, надіславши йому вимогу рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністру України № 270 від 5 березня 2009 року.
Отже наявність відповідної вимоги орендодавця та належних доказів її надсилання орендарю за наданими орендарем реквізитами відповідно до встановлених обставин справи свідчить про добросовісність звернення позивача до відповідача, вчинення позивачем залежних від його волі необхідних дій у спірних правовідносинах на відміну від відповідача, а відтак і про припинення договірних відносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Враховуючи зазначене, оцінивши докази, надані на підтвердження позовних вимог на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а також взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність правових підстав для задоволення позову.
Враховуючи, що суд задовольняє пред`явлений позов, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати суми судового збору у розмірі 3 524,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 141, 81, 263, 264, 273 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення з нежитлового приміщення, - задовольнити.
Виселити ОСОБА_1 з нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , заг. пл. 63, 6 кв.м., напівпідвал.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» судові витрати в розмірі 3 524, 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя В.В. Підпалий
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, адреса: м. Київ, вул. Омельяновича-Павленка, 15.