Справа № 2/1066/2009
Провадження №6/0186/40/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Першотравенську подання головного державного виконавця Першотравенського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2021 року головний державний виконавець Кайдаш Ю.Ю. звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Вищевказане подання мотивоване тим, що на виконанні Першотравенського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження №64437598 з примусового виконання дублікату виконавчого листа №2/1066/2009, виданого 09 грудня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 324 доларів США 87 центів та 8 719,25 гривень на користь ТОВ ФК "Есаймент".

09 лютого 2021 року державним виконавцем в порядку ст. ст.3,4,24,25,26 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення суду не виконане, декларацію боржником не надано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду, боржником не вжито. Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє.

Виконавцем 02 березня 2021 року на адресу боржника надсилалися виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак боржник на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив, рекомендований лист повернувся на адресу виконавця без вручення. У боржника відсутнє майно/дохід, на яке можливо звернути стягнення.

Враховуючи вищевикладене, боржником вживаються діяння (дії чи і бездіяльність), які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також, є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

За вимогами ч. 4 ст.441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання головний державний виконавець Кайдаш Ю.Ю. не з`явилася, про дату розгляду справи повідомлена належним чином.

Розглянувши подання головного державного виконавця, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

18 вересня 2009 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області ухвалив заочне рішення у цивільній справі № 2-1066/2009, відповідно до якого, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №022/08-ФЛ/09 від 16 квітня 2008 року в сумі 13 324,87 доларів США, 8 719,25 гривень та судові витрати по справі в розмірі 1 351,50 гривень. Вказане рішення набрало чинності та на його виконання був виданий виконавчий лист.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року було замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», що розташоване за адресою: м.Київ, вулиця Артема, буд.60, у виконавчих листах №2-1066/2009, виданих Першотравенським міським судом Дніпропетровської області 29 жовтня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі «Дніпропетровське регіональне відділення» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 324 (тринадцять тисяч триста двадцять чотири) долари США 87 центів, пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 8 719 (вісім тисяч сімсот дев`ятнадцять) гривень 25 копійок, та судових витрат по справі в розмірі 1 351,50 грн., на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» (місце знаходження: 03035, місто Київ, Кловський Узвіз, буд.7 поверх 5, ).

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2020 року було видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент", дублікат виконавчого листа №2/1066/2009 відповідно до заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2009 року та поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2/1066/2009.

Постановами головного державного виконавця Першотравенського МВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 09 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа №2/1066/2009 та накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 .

Вказані постанови направлені виконавцем на адресу боржника ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем його проживання 22 березня 2021 року рекомендованим листом з повідомленням про отримання, однак лист повернувся без вручення.

09 квітня 2021 року виконавцем на адресу боржника рекомендованим листом з повідомленням про отримання, направлено виклик до державного виконавця, однак лист повернувся без вручення.

12 травня 2021 року виконавцем винесено попередження боржника про наслідки невиконання рішення суду та необхідність явки до виконавчої служби. Даних про те, що вказане попередження направлялося боржнику та було йому вручене - матеріали справи не містять.

25 травня 2021 року державним виконавцем складено акт , яким встановлено, що при здійсненні виконавчих дій встановити наявність майна, що перебуває у володінні боржника не вдалося, у зв`язку з тим, що двері до квартири не відчинили, зі слів сусідів відомо, що боржник виїхав за кордон. В даному акті відсутні відомості про те, за якою адресою здійснено вихід виконавцем та встановлені вищевказані факти.

За даними Першотравенського міського сектору ГУДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 має два діючих паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Разом з тим, відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право на свободу пересування є фундаментальним правом природно-правового походження та складається із таких основних складових: право фізичної особи на в`їзд і на виїзд з території країни, на якій вона перебуває, право вільного пересування у межах цієї території, у тому числі право на вільний вибір місця проживання. Це конституційне право належить всім фізичним особам: громадянам України, іноземцям та особам без громадянства.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну (частина друга). На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб (частина третя).

ЄСПЛ неодноразово висловлювався щодо заборони виїзду особи з власної країни через несплату боргу за рішенням суду.

Так, у рішенні від 26 листопада 2009 року у справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria», заява №34383/03, п. 44) ЄСПЛ сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у частині третій статті 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Критерій законності означає, що обмеження свободи пересування повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм (п. 46).

Обмеження свободи пересування є виправданим, якщо воно переслідує легітимну (законну) мету, зокрема захист прав інших осіб - кредиторів (п. 47).

Принцип «пропорційності» обмеження свободи пересування передбачає, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості. Проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Схожі за змістом висновки ЄСПЛ зробив у справі «Ігнатов проти Болгарії» («Ignatov v. Bulgaria», рішення від 2 липня 2009 року, заява № 50/02) та у справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia», рішення від 11 липня 2013 року, заява №28975/05).

Також, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

При виконанні судових рішень порядок розгляду подання державного (приватного) виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України регулюється положеннями статті 441 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом пункту 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Із змісту цього пункту вбачається, що ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення статті 12 Цивільного процесуального кодексу України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

У статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема, якщо боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

При цьому, сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов`язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Саме на державного виконавця покладається тягар доказування умисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Подання, яке надійшло на розгляд суду, не містить копії рішення суду, за яким здійснюється виконання. Також, державним виконавцем не додано відомості про отримання чи неотримання постанови про відкриття провадження боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника, та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови.

Дійсно, в ході вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було надано запити для виявлення майна та грошових коштів боржника, його місця роботи, проте вказані обставини не є належними доказами на підтвердження умисного ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду громадян України» та ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Надані державним виконавцем матеріали подання на переконання суду містять у собі лише фактичні дані щодо перебігу вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, однак не містять доказів про вчинення боржником саме умисних дій, спрямованих на приховування грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього державним виконавцем у зв`язку з примусовим виконання рішення суду.

У справі, яка розглядається судом, з огляду на встановлені судом обставини, характер правовідносин і застосовані правові норми, вбачається невідповідність обмеження свободи пересування ОСОБА_1 критеріям такого обмеження, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Як зазначалось судом вище, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, зокрема, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання таких зобов`язань. Отже, Законом, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, врегульовано питання щодо обмеження свободи пересування громадян.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Проте, судом не встановлено, що ОСОБА_1 свідомо ігнорує зобов`язання за рішенням суду та навмисно не виконує його, тобто ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

У матеріалах подання відсутні дані про те, що боржнику була вручена постанова про відкриття виконавчого провадження, про його обізнаність щодо виконання обов`язку погасити заборгованість, а також те, що обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон буде сприяти погашенню заборгованості перед стягувачами, у зв`язку з чим таке обмеження буде пропорційним меті його застосування (буде дотримано справедливий баланс між правами людини і публічним інтересом).

Отже, заявником не надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов`язків по сплаті боргу, його наміру ухилитися від виконання покладених на нього зобов`язань та переховування від виконавчих органів, а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржника.

За таких обставин суд вважає, що подання державного виконавця про обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду громадян України», ст. 33 Конституції України, -суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця Першотравенського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи,яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.А.Янжула.