Справа №173/522/21
Провадження №2/173/480/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: позивача - ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, за правилами загального провадження, в залі суду, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора , про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2021 року до суду звернулися позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , з позовом про визнання права власності до відповідача Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора

22.03.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 28.04.2021 року.

06.04.2021 року відповідачем надана заява згідно якої відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

28.04.2021 року в підготовчому судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ними право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0.0663 га, кадастровий номер :06:007:0010 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за кожною.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 та дід ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем його майна за законом була дружина, ОСОБА_4 , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті спадкодавців відкрилась спадщина яка складається із земельної ділянки площею 0.0663 га, кадастровий номер :06:007:0010 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 вони вступили у власність по Ѕ частині даного будинку:

- ОСОБА_1 , отримала у власність Ѕ частину вищевказаного будинку на підставі договору довічного утримання від 27.12.2004 року після смерті батька ОСОБА_3 та мачухи, ОСОБА_4 . Інша Ѕ частина зазначеного будинку дісталась у власність за договором довічного утримання ОСОБА_5 яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_1

- ОСОБА_2 , отримала у власність Ѕ частину вищевказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2021 року після смерті своєї матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На сьогоднішній день вони є співвласниками вищевказаного житлового будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Зазначена вище земельна ділянка має цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, який перебуває у їхній власності, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) проте вона не перейшла їм у спадок (у власність), так як була зареєстрована в Державному земельному кадастрі після складання договору довічного утримання, а саме 15.12.2020 року, що порушує їхні права, оскільки будинок та присадибна земельна ділянка утворюють одне ціле, садибу, що дає можливість використовувати її за призначенням. Дані обставини і стали підставою звернення до суду.

Позивач, ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах позивача ОСОБА_2 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснивши, що в позовній заяві правильно викладені всі обставини справи та наведені доводи на їх обґрунтування. Також пояснила, що вона з ОСОБА_2 , є співвласниками Ѕ частини зазначеного в позові будинку по Ѕ частині кожна, але присадибна земельна ділянка їм не належить так як вона була приватизована попереднім власником.

Відповідач, представник Верхньодніпровської міської ради в судове засідання не з`явився подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився подавши заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 та дід ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Спадкоємцем майна ОСОБА_3 , за законом була дружина, ОСОБА_4 , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті спадкодавців відкрилась спадщина яка складається із земельної ділянки площею 0.0663 га, кадастровий номер :06:007:0010 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 позивачі вступили у власність по Ѕ частині даного будинку:

- ОСОБА_1 , отримала у власність Ѕ частину вищевказаного будинку на підставі договору довічного утримання від 27.12.2004 року після смерті батька ОСОБА_3 , та мачухи, ОСОБА_4 . Інша Ѕ частина зазначеного будинку дісталась у власність за договором довічного утримання ОСОБА_5 яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору довічного утримання від 27.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Листопад О.М., та зареєстрованого в реєстрі за № 3783

- ОСОБА_2 , отримала у власність Ѕ частину вищевказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2021 року після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2021 року..

На сьогоднішній день позивачі є співвласниками вищевказаного житлового будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Зазначена вище земельна ділянка має цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, який перебуває у власності позивачів, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) проте вона не перейшла їм у спадок (у власність), так як була зареєстрована в державному земельному кадастрі після складання договору довічного утримання, а саме 15.12.2020 року

Відповідно до витягу з державного земельного кадастру право власності на присадибну земельну ділянку площею 0.0663 га, кадастровий номер :06:007:0010 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 , тобто попереднім власником будинку, який помер.

Таким чином зазначена вище земельна ділянка входять до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , в подальшому його дружини ОСОБА_4 , яка проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , на час його смерті, та фактично прийняла спадщину.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами ( зі збереженням її цільового призначення) при підтверджені цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями померлого ОСОБА_3 , за законом.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачі є спадкоємцями за законом першої черги і реалізували своє право на прийняття спадщини та подали заяви про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну ділянку. Проте постановою держаного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 03.03.2021 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні родинні стосунки між позивачами та спадкодавцем ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що зазначена вище земельна ділянка, є присадибною земельною ділянкою, оскільки має цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку . Тобто тісно пов`язана із будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Тому суд погоджується із доводами позивачів, що фізично земельна ділянка і будинок (будівля, споруда) ідентифікуються як окремі речі, які в сукупності є однією річчю (садибою). Адже будинок неможливо використовувати без присадибної земельної ділянки , і навпаки - земельна ділянка втрачає своє функціональне призначення при зміні (знищенні) того, чи іншого об`єкта нерухомості, який є складовою річчю земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України - До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України - До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 381 ЦК України - Садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки позивачі є співвласниками будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 ,. на підставі договору довічного утримання, а позивач ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, отриманого на частину зазначеного будинку після смерті матері, яка в свою чергу отримала частину вищевказаного житлового будинку на підставі того ж самого договору довічного утримання. Отримати право власності на присадибну земельну ділянку шляхом оформлення спадкових прав позивачі не мають можливості, оскільки між ними і спадкодавцем ОСОБА_4 ,. відсутні родинні зв`язки, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки після укладення договору довічного утримання попередні власники будинку ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , втратили право власності на зазначене домоволодіння в цілому. І дана обставина не була врахована при приватизації земельної ділянки. В свою чергу зазначена земельна ділянка є складовою частиною будинку, який належить на праві власності позивачам, з яким створює одне ціле, садибу.

За наведених вище обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у відповідності із обраним позивачами способом захисту порушених прав,

Понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 908.00 грн. кожною, суд вважає за можливе покласти на позивачів так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора , про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер :06:007:0010, площею 0.0663га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер :06:007:0010, площею 0.0663га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивачів ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 відповідно до сплачених сум.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасники справи, яким копія рішення не була вручена у день його проголошення або складання, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм відповідної копії рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 06.05.2021 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 11.05.2021 року

Дата набрання законної сили: 08.06.2021 року