Справа № 159/1122/20
Провадження № 2/159/33/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши у м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (м. Ковель, вул. Кармелюка, 4), про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про зняття арешту з майна.

Позов обґрунтовано тим, що 30.10.1982 року позивач вступила в шлюб з ОСОБА_2 .

В період шлюбу за спільні кошти було побудовано житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що є спільним майном подружжя.

28.08.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

19.09.2019 року позивач звернулась з позовом до Ковельського міськрайонного суду до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 05.12.2019 року було затверджено мирову угоду, яка укладена між позивачем та ОСОБА_2 , згідно якої за позивачем визнано право власності на ѕ частини житлового будинку та господарських будівель, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 , а за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності на ј частини житлового будинку та господарських споруд, які також розташовані за вказаною адресою. В користь відповідача було виділено рухоме майно та позивач сплатила відповідачу грошову компенсацію в розмірі 24 000 гривень за відмову від будь-яких претензій щодо поділу спільного майна подружжя.

Вироком Ковельського міськрайонного суду від 05.02.2019 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 291 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання, якщо протягом одного року він не вчинить нового злочину. Цим же вироком з відповідача ОСОБА_2 стягнуто матеріальну шкоду в користь фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради в сумі 7596,48 гривень, в користь ОСОБА_3 - 8275,72 гривні, в користь ОСОБА_4 - 9324,80 гривень, та грошові кошти за проведення судової інженерно-транспортної експертизи в сумі 5720 гривень, всього на суму 25638,7 гривень.

Постановою державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу ДВС від 10.02.2020 року ОСОБА_5 було накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_2 , в тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1 .

05.12.2019 року позивач звернулась з відповідними документами в центр надання адміністративних послуг для реєстрації права власності за нею на ѕ частини в житловому будинку та в господарських будівлях АДРЕСА_1 , проте їй було відмовлено з тих підстав, що на цей житловий будинок накладено арешт.

На підставі викладеного, позивач просила суд зняти арешт з ѕ частини житлового будинку та господарських побутових будівель і споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачі у встановлений судом строк відзивів на пред`явлений позов не подали.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), подав письмові пояснення, в яких зазначається, що в процесі здійснення заходів примусового виконання рішень державним виконавцем встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за боржником ОСОБА_2 зареєстрований будинок ( АДРЕСА_1 ), за приватною формою власності, частка власності 1/1; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, рішення від 23.10.2007 року № 10/6, 16.11.2007 року, Уховецька сільська рада.

При примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження АСВП 58933833 від 17.04.2019 року, на підставі статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 10.02.2020 року було винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження - 25638,70 гривень.

Згідно позовної заяви справи № 159/1122/20 позивача ОСОБА_1 та ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.12.2019 року по справі № 159/5373/19, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено мирову угоду, відповідно до якої ОСОБА_1 повинна виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 24 000 гривень за відмову від будь-яких майнових претензій щодо поділу спільного майна подружжя, які перед підписанням даної мирової угоди повністю передані ОСОБА_2 особисто ОСОБА_1 . Проте, станом на 16.04.2020 року, по виконавчих документах, що перебувають на примусовому виконанні у відділі ДВС, залишок загальної суми заборгованості становить 25638,70 гривень.

Таким чином, представник третьої особи вважає, що боржник свідомо ухиляється від виконання заборгованості перед державою та фізичними особами, тому підстав для зняття арешту з майна, що належить ОСОБА_2 немає, адже на даний час боржник не працює, іншого майна, окрім будинку, немає, а тому зняття арешту з майна боржника дає можливість його подальшого відчуження.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 30.10.1982 року, 30.10.1982 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Уховецькою сільською радою Ковельського району Волинської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 10.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 28.08.2019 року, 28.08.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (актовий запис № 71).

Згідно ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.12.2019 року, було затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за якою за ОСОБА_1 визнано право власності на ѕ частини житлового будинку та господарських, побутових будівель та споруд, які розташовані за адресою в АДРЕСА_1 . За ОСОБА_2 визнано право власності на ј частини житлового будинку та господарських, побутових будівель та споруд, які розташовані за тією ж адресою.

Згідно постанови про арешт майна боржника від 10.02.2020 року, винесеної головним державним виконавцем Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого провадження в сумі 25638,7 гривень.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.ст. 391, 392 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачі жодним чином не заперечили обставин, викладених позивачем, та не надали суду доказів, які б свідчили про безпідставність вимог позивача.

При цьому суд визнає що накладення арешту на ѕ частини житлового будинку та господарських, побутових будівель та споруд, які розташовані за адресою в АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 , порушує права позивача, як власника, на вільне володіння, користування та розпорядження майном, а тому це право підлягає судовому захисту.

Доводи представника третьої особи в жодній мірі не спростовують зазначених висновків суду, оскільки скасування арешту стосується лише частини житлового будинку, яка належить позивачу.

Таким чином, в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтовувала позовні вимоги, що вказує на законні підстави для задоволення даного позову.

Виходячи з обставин справи, судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 273, 280-282 ЦПК України, на підставіст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 328, 391, 392 ЦК України, ст.ст. 2, 59 Закону України "Про виконавче провадження", суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (м. Ковель, вул. Кармелюка, 4), про зняття арешту з майна - задовольнити повністю.

Скасувати арешт на ѕ частини житлового будинку та господарських, побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений Ковельським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на підставі постанови від 10.02.2020 року про арешт майна боржника ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області..

Головуючий:П. Ю. Бойчук