Справа № 226/483/21

Cправа № 226/483/21
Провадження № 2/226/307/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Мирноградська міська рада Донецької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що вона разом зі своїм сином ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира не приватизована, є власністю Мирноградської міської ради. Вона є наймачем цього жилого приміщення на підставі ордеру, виданого відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради народних депутатів м.Димитрова № 32 від 07.08.1978. З липня 2014 року відповідач у цій квартирі фактично не проживає без поважних причин. Він мешкає на території Російської Федерації, адреса його проживання їй не відома. З цього часу відповідач жодного разу не виявив бажання проживати у вказаній квартирі, зацікавленості в користуванні цієї квартири не виказував. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад 6 років без поважних причин, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними у позові, просила їх задовольнити. Також пояснила, що з часу, коли син виїхав до Росії, він жодного разу не приїздив додому, навіть на поховання свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Намірів повертатися в Україну у сина немає. Вона з батьком ніколи не чинили йому перепон проживати разом з ними.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи сповіщеним про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Представник третьої особи Мирноградської міської ради до суду також не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність.

Згідно з ухвалою судді від 10.03.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Згідно з ухвалою суду від 05.04.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_4 ) є наймачем жилої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ордеру № 2475 серії «В», виданого відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради народних депутатів м.Димитров № 32 від 07.08.1978, що підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу позивача та наведеного ордеру (а.с.5, 6).

Згідно зі свідоцтвом про народження відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 19.02.2021 у вказаній квартирі зареєстровані: з 25.10.1978 ОСОБА_1 , 1955 року народження, в якості наймача, та з 11.08.1988 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якості син наймача (а.с.7).

Відповідно до акту, складеному Координаційним комітетом органів самоорганізації населення м.Мирноград № 67 від 23.02.2021, відповідач ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично не мешкає за вказаною адресою з липня 2014 року по теперішній час (а.с.8).

Факт непроживання відповідача понад встановлені законом строки у спірному жилому приміщенні підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона мешкає в одному під`їзді з позивачем у будинку АДРЕСА_2 , при цьому вона проживає на першому поверсі, а позивач на другому. У свою квартиру вона заселилася у грудні 2013 року. На той час ОСОБА_1 мешкала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , який помер у 2018 році. Їх сина ОСОБА_8 вона ніколи не бачила, щоб той проживав з батьками чи приїздив до них, навіть на похованні батька відповідача не було. Зі слів позивача їй відомо, що ОСОБА_8 у липні 2014 року виїхав до Росії. Сім`я ОСОБА_9 дуже порядна, вона ніколи не чула, щоб батьки чинили будь-які перепони для проживання синові.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_1 її мати, яка постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До 2018 року мати мешкала разом з батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її рідний брат ОСОБА_10 на похованні батька не був, оскільки ще влітку 2014 року він виїхав до Росії і більше додому не повертався. Він добровільно покинув домівку, батьки йому цьому ніколи не заважали.

Згідно зі ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на ст.ст.71, 72 ЖК України, які регламентують правовідносини, що виникли з договору найма житлового приміщення.

Згідно з приписами ст.ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців, така особа може бути визнана втратившою право користування житлом.

Як встановлено, жила квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є комунальною власністю. Цією квартирою ОСОБА_2 користувався як член сім`ї наймача ОСОБА_1 . Відповідач з липня 2014 року не мешкає у цьому житлі без поважних причин. З`ясовуючи причини відсутності відповідача на спірній жилій площі понад шести років, суд не встановив, що вони були поважні, тому вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що належать задоволенню. На підставі ст.ст.9, 71, 72 ЖК України, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа Мирноградська міська рада Донецької області (юридична адреса якої: вул.Центральна, 9, м.Мирноград, Донецька область, 85323, ), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення буде виготовлено 27.04.2021.

Суддя Ж.Є.Редько