Провадження №4-с/369/37/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

секретаря Мазурик Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ), про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дію, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною скаргою. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на виконання рішення суду був виданий виконавчий лист про стягнення на її користь судовий збір в розмірі 1211,35грн., який вона 18 жовтня 2019 року надіслала до Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ в Київській області для примусового виконання. Однак, постанову про відкриття виконавчого провадження вона не отримала. Тому 05 листопада 2019 року подала до Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ в Київській області заяву про надання їй інформації щодо виконавчого провадження. Але відповіді на свою заяву також не отримала. Така бездіяльність виконавчої служби суперечить Закону України «Про виконавче провадження» та порушує її права.

Просила суд визнати неправомірною бездіяльність Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ в Київській області щодо ненадання ніякого рішення про результати розгляду заяви від 18 жовтня 2019 року та за ненадання ніякої інформації по заяві від 05 листопада 2019 року про рух чи проходження зареєстрованої кореспонденції; зобов`язати посадову особу Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ в Київській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 жовтня 2019 року і надати прийняте рішення щодо виконання судового рішення; зобов`язати посадову особу Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ в Київській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 листопада 2019 року і надати письмову відповідь по всіх вказаних питаннях.

При розгляді скарги ОСОБА_1 подала 13 лютого 2020 року уточнену заяву. Остаточно просила суд визнати неправомірною бездіяльність Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) щодо ненадання ніякого рішення про результати розгляду заяви від 18 жовтня 2019 року та за ненадання ніякої інформації по заяві від 05 листопада 2019 року про рух чи проходження зареєстрованої кореспонденції; зобов`язати посадову особу Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 жовтня 2019 року і надати прийняте рішення щодо виконання судового рішення; зобов`язати посадову особу Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 листопада 2019 року і надати письмову відповідь по суті заяви.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2019 року відкрито провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2020 року замінено заінтересовану особу з Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ в Київській області на Києво-Святошинський РВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ).

У судове засідання 26.03.2021 ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення до суду не подавала. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Представник Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) в судове засідання 26.03.2021 не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду скарги до суду не звертався. Будь-яких пояснень по суті скарги суду не надали, незважаючи на тривалий розгляд справи.

Оскільки, відповідно до ч. 2ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливе розглянути скаргу за їх відсутності.

Суд, повно і всебічно вивчивши матеріали справи, вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом встановлено, що на виконання рішення суду 11 жовтня 2019 року Києво-Святошинським районним судом був виданий виконавчий лист №369/5649/17 про стягнення з ТОВ «Черемшина» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,35 грн.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Так, 18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала до Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ в Київській області заяву та вищевказаний виконавчий лист для примусового виконання судового рішення, що підтверджено штампом вхідної кореспонденції.

Ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З матеріалів справи та скарги вбачається, що після подання заяви ОСОБА_1 не отримувала на свою адресу жодної постанови або інші документи виконавчого провадження щодо вирішення питання про відкриття виконавчого провадження. Дані доводи не спростовані виконавчою службою і не надано суду жодної інформації щодо виконання даного судового рішення. Тому доводи скарги в цій частині суд вважає обґрунтованими та задовольняє в частині визнання неправомірною бездіяльності щодо невирішення питання про відкриття виконавчого провадження, не направлення документів виконавчого провадження та зобов`язання розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 жовтня 2019 року.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Скориставшись своїми правами ОСОБА_1 подала 05 листопада 2019 року заяву про надання інформації щодо відкриття виконавчого провадження за її заявою від 18 жовтня 2019 року.

Ст. 18 Закону встановлений обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.Так, при здійсненні примусового виконання виконавець зобов`язаний: розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

У порушення вимог Закону та прав ОСОБА_1 виконавчою службою також не надано відповіді й на дану заяву, що є неправомірною бездіяльністю, тому вимоги скарги також підлягають до задоволення.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Перевіривши доводи скарги, дослідивши подані суду докази та пояснення, суд приходить до висновку, що державним виконавцем допущена бездіяльність щодо вирішення питання про відкриття виконавчого провадження та надання відповіді на заяву. Будь-які пояснення та докази виконавчою службою суду не подано, незважаючи на тривалість розгляду скарги. Тому вимоги скарги підлягають до задоволення.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі зазначеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.12,81,141,200,206,263-265,447-453ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ), про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дію задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) щодо не вирішення питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №369/5649/17 та заявою від 18 жовтня 2019 року, не направлення документів виконавчого провадження та за ненадання відповіді по заяві від 05 листопада 2019 року.

Зобов`язати посадову особу Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 жовтня 2019 року щодо вирішення питання про відкриття виконавчого провадження та направити документи виконавчого провадження (постанову) відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язати посадову особу Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 листопада 2019 року і надати письмову відповідь по суті заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Дубас