Номер провадження: 22-ц/813/8846/21
Номер справи місцевого суду: 521/170/20
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи: 521/170/20

Номер провадження: 22-ц/813/8846/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси»,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - в.о. директора КП «Теплопостачання м. Одеси» Михайлов Олександр Вікторович,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - в.о. директора КП «Теплопостачання м. Одеси» Михайлов Олександр Вікторович, про визнання незаконним наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Свяченої Ю.Б. о 14 годині 25 хвилині 01 квітня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати незаконним та скасувати наказ КП «Теплопостачання м. Одеси» за № 819-к від 04 жовтня 2019 року; 2) поновити його на посаді начальника юридичної служби КП «Теплопостачання м. Одеси» з 07 жовтня 2019 року (з формулюванням виконуючого обов`язки); 3) стягнути з відповідача на його користь різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, починаючи з 07 жовтня 2019 року по дату винесення рішення.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що наказом №565-к від 07 серпня 2018 року він з 13 серпня 2018 року був призначений на посаду начальника юридичної служби в Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси». Наказом №833-к від 05 листопада 2018 року, за його заявою, переведений на посаду заступника начальника служби - начальника відділу господарських спорів та договорів юридичної служби з 06 листопада 2018 року. На підставі його заяви, наказом за №685-К від 15 серпня 2019 року, з 15 серпня 2019 року з посади заступника начальника відділу (відділ по господарських спорах і договорами) юридичної служби його було призначено на вакантну посаду начальника юридичної служби виконуючим обов`язки з окладом 21 430 грн. на місяць. Наказом № 819-К від 04 жовтня 2019 року, у зв`язку з прийняттям на посаду начальника юридичної служби іншої особи на підставі рішення керівника КП «Теплопостачання м. Одеси», він був переведений без його згоди на посаду заступника начальника служби - начальника відділу господарських спорів та договорів юридичної служби з посадовим окладом 19 285,00 грн. на місяць.

Позивач вважає, що було порушено його право на працю, тому що згоду на переведення згідно з наказом № 819-К від 04 жовтня 2019 року він не надавав. Вважає це порушенням вимог статті 32 КЗпП України (а. с. 1 - 4).

Ухвалою Малиновського районного суду від 09 січня 2020 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Приморського районного суду міста Одеси за місцем знаходження відповідача, а саме - м. Одеса, вул. Балківська, 1. (а. с. 12 - 13).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву КП « Теплопостачання міста Одеси» позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що позивач на підставі наказу КП «ТМО» від 05.11.2018 №833-к був призначений на посаду заступника начальника юридичної службиначальника відділу з господарських спорів та договорів. Згідно наказу КП «ТМО» від 15.08.2019 № 685-к призначений виконуючим обов`язки начальника юридичної служби. Виконання обов`язків за тимчасово вакантною посадою начальника юридичної служби було покладено на позивача за його згодою на підставі поданої заяви. При цьому, з посади заступника начальника юридичної служби начальника відділу з господарських спорів та договорів позивач фактично не звільнявся і ця посада іншою особою не займалася. Наказ про звільнення позивача з посади заступника начальника юридичної службиначальника відділу з господарських спорів та договорів начальника юридичної служби не видавався.

Позивача не було прийнято на посаду начальника юридичної служби, а лише було покладено виконання обов`язків за тимчасово вакантною посадою. В подальшому, згідно наказу № 820-к від 04 жовтня 2019 року на посаду начальника юридичної служби був призначений ОСОБА_2 (а. с. 39 - 43).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - в.о. директора КП « Теплопостачання м. Одеси» О.В. Михайлов, про визнання незаконним наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати.

Рішення мотивоване тим, що позивач тимчасово виконував обов`язки начальника юридичного відділу до настання певної події, якою є - прийом на посаду особи на постійній основі на розсуд керівника підприємства. Позивач весь час залишався на посаді заступника начальника служби по його основній роботі на підставі наказу № 833-К від 05 листопада 2018 року про переведення на посаду заступника начальника служби-начальника відділу господарських спорів та договорів юридичної служби з 06 листопада 2018 року. Він не був від неї звільнений при одночасному та тимчасовому виконанню обов`язків начальника юридичної служби. Отже, не було переведення на цю посаду заступника начальника служби-начальника відділу господарських спорів та договорів на підставі оспорюваного ним наказу № 819-К від 04 жовтня 2019 року. Щодо вимоги про поновлення позивача на посаді начальника юридичної служби КП « Теплопостачання м. Одеси) з 07 жовтня 2019 року (з формулюванням виконуючого обов`язки), то суд вважав її недоведеною з підстав того, що позивач її не займав. Наказ про призначення на цю посаду ОСОБА_1 директором підприємства не видавався (а. с. 132 - 138).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвали нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставини, що мають значення для справи, недоведеності обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що: 1) чинне законодавство забороняє призначати працівника виконуючим обов`язки на вакантну посаду, і це призначення можливе лише вищим органом управління; 2) суд першої інстанції дійшов до невірних висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи та помилково визнав встановленими та доведеними факти, що: - позивач тимчасово виконував обов`язки начальника юридичної служби; - позивач весь час залишався на посаді заступника начальника служби по його основній роботі на підставі наказу № 833-К від 05.11.2018 року про переведення на посаду заступника начальника служби-начальника відділу господарських спорів та договорів юридичної служби з 06.11.2018 року і не був від неї звільнений при одночасному та тимчасовому виконанню обов`язків начальника юридичної служби; - заступника начальника служби-начальника відділу господарських спорів та договорів не було переведено на посаду начальника юридичної служби на підставі оспорюваного ним наказу № 819-К від 04.10.2019 року (а. с. 142 - 147).

2.6 Узагальнені доводи інших учасників справи в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» зазначає, що позивача не було прийнято на посаду начальника юридичної служби, а лише було покладено виконання обов`язків за тимчасово вакантною посадою. В подальшому, згідно наказу № 820-к від 04 жовтня 2019 року, на посаду начальника юридичної служби був призначений ОСОБА_2 (а. с. 164 - 169).

Третя особа - В.о. директора КП «Теплопостачання м. Одеси» Михайлов Олександр Вікторович не скористався правом надання пояснень на апеляційну скаргу. Пояснення на апеляційну скаргу не надійшли.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.06.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року (а .с. 154).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.06.2021 року призначено справу до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 155).

12.08.2021 року від КП «Теплопостачання міста Одеси» надійшов відзив на апеляційну скаргу (а. с. 164 - 169).

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтирав та просив задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_3 , діючий від імені КП «Теплопостачання м. Одеси», просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підглядає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

На підставі заяви ОСОБА_1 наказом №565-к від 07 серпня 2018 року, останній був прийнятий на роботу в Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» на посаду начальника юридичної служби з 13 серпня 2018 року.

Наказом №833-к від 05 листопада 2018 року, на підставі заяви, ОСОБА_1 був переведений на посаду заступника начальника служби - начальника відділу господарських спорів та договорів юридичної служби з 06 листопада 2018року.

Наказом №685-К від 15 серпня 2019 року, за заявою, ОСОБА_1 було призначено на вакантну посаду начальника юридичної служби виконуючим обов`язки з окладом 21430 грн. на місяць з 15 серпня 2019 року.

Наказом № 819-К від 04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 виконуючого обов`язки начальника юридичної служби, у зв`язку з прийняттям на посаду начальника юридичної служби Комарницького В.В., з 07 жовтня 2019 року повернуто на посаду заступника начальника відділу (відділ по господарських спорах і договорами) юридичної служби за його основною роботою з посадовим окладом 19 285,00 грн. у місяць.

Наказом № 820-К від 04 жовтня 2019 року ОСОБА_2 прийнятий на роботу в Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» на посаду начальника юридичної служби з 07 жовтня 2019 року.

Згідно Статуту Засновник Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси»» - Одеська міська рада власним рішенням від 19.09.2018р. № 3672-VII затвердив Статут комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» у новій редакції.

У Статуті визначено компетенцію органів управління комунального підприємства. Зокрема, згідно пункту 3.2.2 Статуту до компетенції Директора Підприємства відноситься (п.3.3.3) укладення контрактів, договорів, у тому числі трудових. Будь-які обмеження щодо укладення трудових договорів Статутом не передбачені. Згідно Статуту підприємства Директор самостійно вирішує питання про прийом на роботу працівників підприємства і його право, як керівника підприємства є вирішальним.

Згідно Статуту КП «ТМО» та законодавству керівник підприємства самостійний у наборі персоналу на свій розсуд, застосування роз`яснення №30 / 39 можливо тільки при відсутності суперечності Раз`яснення№30 / 39 нормам закону.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Згідно Статуту КП «Теплопостачання м. Одеси» та законодавству керівник підприємства самостійний у наборі персоналу на свій розсуд, застосування роз`яснення №30 / 39 можливо тільки при відсутності суперечності Раз`яснення№30 / 39 нормам закону.

Крім того, згідно п.2 Роз`яснення №30 / 39, призначення за вакантною посадою вищим органом потрібно тільки при прийомі на роботу. Це прямо випливає з тексту Роз`яснення№30 / 39: "В цьому випадку керівник підприємства, установи, організації зобов`язаний не пізніше місячного терміну з дня прийняття працівника на роботу представити до вищестоящого органу управління документи для його призначення на посаду.

Посада заступника начальника відділу (відділ по господарських спорах і договорами) юридичної служби під час виконання ОСОБА_1 обов`язків начальника юридичної служби згідно наказу від 15 серпня 2019 № 685-К не стала вакантною і залишалася основним місцем роботи позивача.

Протягом часу виконання ОСОБА_1 обов`язків за посадою начальника юридичної служби не видавалися накази про покладення виконання обов`язків за посадою заступника начальника юридичної служби-начальника відділу господарських спорів та договорів на інших осіб (працівників) комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси».

Це також підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 , в якій відсутній запис про призначення його виконуючим обов`язки начальника юридичної служби, що означає, що згідно із записом під номером № 24 від 06 листопада 2018 та наказу №833-К від 05 листопада 2018 року основною його роботою є - робота на посаді заступника начальника юридичної служби-начальника відділу господарських спорів та договорів.

Тобто, позивач тимчасово виконував обов`язки начальника юридичного відділу до настання певної події, якою є - прийом на роботу на посаду особи на постійній основі на розсуд керівника підприємства.

Тимчасове виконання обов`язків керівника юридичної особи, ухвалюється власником юридичної особи, має тимчасовий характер, оплата праці такого в.о. визначається у відповідному рішенні (наказі, рішенні загальних зборів) або відповідно до посадового окладу, який передбачений локальними актами.

Відносини із виконання обов`язків за вакантною посадою (може бути тільки на тимчасовій основі) до обрання за конкурсом чи призначення на посаду. Призначення в.о. за вакантною посадою є видом строкового трудового договору, строк якого закінчуються після призначення особи безстроково чи за контрактом.

Позивач був обізнаний про те, що посада начальника юридичної служби є вакантною, але не виявив бажання про призначення його на цю посаду в якості основної роботи. Позивачем не було подано заяву на призначення його начальником юридичної служби. У свою чергу, позивачем була подана заява про призначення його виконуючим обов`язки начальника юридичної служби, що само по собі за змістом означає, що статус працівника в якості начальника юридичної служби і статус працівника, тимчасово виконуючого обов`язки юридичної служби не є тотожним та вважається різним за характером тимчасовості, за висловом волі і згоди працівника і роботодавця на виконання цієї роботи тимчасово, за обсягом обов`язків особи, тимчасово виконуючій обов`язки начальника юридичної служби та обов`язків по основний роботи. Переведення позивача за його заявою на посаду заступника начальника юридичної служби- начальника відділу господарських спорів та договорів, відсутність від нього заяви на призначення його начальником юридичної служби та наявність його заяви про призначення виконуючим обов`язки начальника юридичної служби КП «Теплопостачання м. Одеси» є підтвердженням його згоди і вираження волі, бажання тільки на тимчасове виконання ним обов`язків начальника юридичної служби.

Одеський міський центр зайнятості направив ОСОБА_2 для працевлаштування до КП «Теплопостачання м. Одеси» на робоче місце (вакансію) начальника відділу, відповідно до інформації про потребу у працівниках від 07.10.2019 року.

Згідно наказу № 820-к від 04 жовтня 2019 року на посаду начальника юридичної служби був призначений ОСОБА_2 ..

Відносини із виконання обов`язків за вакантною посадою (може бути тільки на тимчасовій основі) до обрання за конкурсом чи призначення на посаду. Призначення в.о. за вакантною посадою є видом строкового трудового договору, строк якого закінчуються після призначення особи безстроково чи за контрактом.

Звільнення позивача від тимчасового виконання обов`язків начальника юридичної служби не свідчить про припинення трудових відносин. Оскільки позивач продовжує працювати на підприємстві на посаді заступника начальника відділу (відділ по господарських спорах і договорами) юридичної служби, то оспорюваний наказ не порушує трудових прав ОСОБА_1 .. У зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування та поновлення позивача на посаді виконуючого обов`язки начальника юридичної служби.

Відсутність підстав для поновлення на роботі унеможливлює стягнення різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, а тому у її стягненні має бути також відмовлено за безпідставністю.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування ухваленого у справі рішення суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

3.4 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , відсутні.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 06 вересня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова