Справа №: 653/3845/20
Провадження № 2-з/653/10/21
У Х В А Л А

іменем України

22 квітня 2021 року

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Берлімова Ю.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

20 квітня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову в якому просить суд: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (присадибну ділянку) кадастровий номер: :02:050:0001 та площею 0,0799 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:050:0002, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та предметом позовних вимог. Крім того, просить до набрання рішенням суду законної сили, заборонити у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вищезазначеного майна.

Заява обґрунтована тим, що нею до суду подано заяву про поділ майна подружжя, яке було придбано за час шлюбу із колишнім чоловіком ОСОБА_3 , а саме житловий будинок з господарськими будовами та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки.

Зазначає, що існує висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірного житлового будинку на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем на сьогоднішній день вже опубліковано дві об`яви про продаж їхнього будинку за 150000 доларів США, що становить 3571428,00 грн. Своєї згоди на продаж спільного майна позивач не надавала. Отже існують ризики того, що ОСОБА_3 до прийняття судового рішення по суті спору, може здійснити відчуження майна.

У зв`язку з викладеним, з метою недопущення незаконного продажу житлового будинку з господарчими побудовами та спорудами та земельних ділянок просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та до набрання рішенням суду законної сили, заборонити у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вищезазначеного майна.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2006 року по 22 липня 2020 року.

В період шлюбу, відповідно до договору купівлі-продажу від 25 березня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Кравцовим К.О. за № 1115 був придбаний житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з державного земельного кадастру за вищевказаною адресою зареєстровано дві земельні ділянки: площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (присадибну ділянку) кадастровий номер: :02:050:0001 та площею 0,0799 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:050:0002, зареєстровані в книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за №0000043 від 27 вересня 2011 року.

Відповідно до скриншоту наданого позивачем, на сайті «dom.ria.com» опубліковано оголошення: продавець ОСОБА_4 , продає житловий будинок з садом та земельною ділянкою на 18 соток за адресою: АДРЕСА_1 . Ціна вказаного будинку 150000 доларів США.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У відповідності з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Разом з тим, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, з огляду на предмет позовних вимог та існування між сторонами спору щодо поділу майна, враховуючи, що заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, які просить застосувати позивач є співмірним по відношенню до негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову поряд з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, суддя приходить до висновку, що з метою уникнення ускладнення виконання рішення суду (у разі задоволення позовних вимог), необхідно застосувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна, оскільки відповідач на сьогоднішній день, вчиняє дії спрямовані на продаж майна, набутого подружжям за час шлюбу.

Стосовно вимоги позивача заборонити у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вищезазначеного майна, суддя вважає, що в даному випадку, достатньо накласти арешт на вказане домоволодіння із господарськими та побутовими спорудами та земельні ділянки, оскільки позивач у своїй заяві не довів, необхідність застосування такого заходу забезпечення позову, а тому у застосуванні вказаного заходу забезпечення позову необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157, 258-261, 352-355 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (присадибну ділянку) кадастровий номер: :02:050:0001 та площею 0,0799 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:050:0002, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та предметом позовних вимог.

Дані про позивача: (стягувач за виконавчим документом): ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Дані про відповідача: (боржник за виконавчим документом): ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

В задоволенні іншої частини відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова