Справа № 310/6292/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря судового засідання Бевз О.А,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.06.2021 року, проживає у вказаному будинку з 1996 року. В будинку також у 2010 році було зареєстровано місце проживання її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте ОСОБА_2 з 2015 року в будинку не проживає, будинком не користується, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає, його речей в будинку не має. Наявність реєстрації відповідача в будинку створює для неї перешкоди у розпорядженні своїм майном. Факт не проживання відповідача в будинку з 2015 року підтверджується актом про не проживання особи за місцем проживання від 14.07.2021 року.

Позивач ОСОБА_1 і її представник - адвокат Линник С.В. у судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити (а.с.38-39).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав суду заяву про визнання позову і розгляд справи без його участі ( а.с.40-41).

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників провадження в підготовчому судовому засіданні, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.06.2021 року. Право власності ОСОБА_1 на вказаний будинок зареєстровано 26.06.2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-9).

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади міста Бердянська про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №417 від 06.07.2021 року (а.с.13,23) місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстровано в будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1 з 04.03.2010 року.

Однак, як зазначає позивач, відповідач ОСОБА_2 у будинку не проживає з 2015 року, будинком не користується. Вказані обставини визнані відповідачем, про що він подав відповідну заяву.

Згідно з Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 14.07.2021 року, який складений ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , встановлено, що ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 не проживає з червня 2015 року (а.с.18).

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 статті передбачає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 , хоча і є сином позивачки, але він не є членом її сім`ї, оскільки з червня 2015 року не проживає у спірному будинку, спільним побутом з нею не пов`язаний. Іншої домовленості щодо користування житловим приміщенням в будинку між позивачем і відповідачем судом не встановлено.

Отже, відповідно до положень статті 391 ЦК України позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.319, 391 ЦК України, ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 223, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Бердянським МВ ГУМВС України в Запорізькій області 10.02.2010 року, РНОКПП НОМЕР_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Строк на апеляційне оскарження може бути також продовжений з підстав, викладених у п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.09.2021 року.

Суддя І. П. Прінь