Справа № 456/3369/20
Провадження № 2/456/477/2021
РІШЕННЯ

іменем України

20 квітня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Свержинська І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Санаторій «Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він працював в лікувальних закладах охорони здоров`я з 1973 року, з червня 1996 року перебував на посаді заступника генерального директора Прикарпатського відділення АТ «Укрпрофоздоровниця» по лікувально-профілактичній роботі. У листопаді 1998 року призначений генеральним директором Прикарпатського відділення АТ «Укрпрофоздоровниця». З січня 2001 року по липень 2007 року - генеральний директор Прикарпатського дочірнього підприємства ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» - головний лікар дочірнього підприємства «Санаторій «Лаванда»». З липня 2007 року призначений на посаду головного лікаря дочірнього підприємства «Санаторій «Лаванда»», яке у лютому 2008 року перейменоване у Відділення «Санаторій «Лаванда»» Дочірнього підприємства «Санаторно- курортний Комплекс «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця». 06.03.2019 наглядова рада ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» погодила нову структуру ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». 18.04.2019 загальними зборами акціонерів ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» прийнято рішення про зміну назви ДП «СКК «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» на ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця».

17 березня 2020 року позивач був звільнений з посади головного лікаря у зв`язку із скороченням штату працівників, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

За час своєї роботи позивач нагороджений Орденом «Дружби народів» (1986 рік), нагрудним знаком «Відзнака 1 ступеню ЗАТ «Укрпрофоздоровниця»», грамотами ЗАТ «Укрпрофоздоровниця»» (1999, 2008, 2009 роки). В 1997 році позивачу присвоєно вищу кваліфікаційну категорію із спеціальності «Організація і управління охорони здоров`я».

18.09.2019 отримав попередження від імені директора ДП «СКК «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» ОСОБА_4 , що у зв`язку із скороченням штату працівників, відповідно до наказу № 79 від 17.09.2019 «Про зміни в організації виробництва і праці» 02.12.2019 з ним буде розірвано трудовий договір на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказом № 161-к/тр від 17 березня 2020 року «Про звільнення» позивач був звільнений з посади головного лікаря Відділення «Санаторій «Лаванда»» Прикарпатського дочірнього підприємства ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Підставою для його звільнення послужили: наказ № 79 від 17.09.2019, та попередження про вивільнення працівників, ймовірно, № 13-16/728 від 19.09.2019. Цим же наказом бухгалтерії ДП «СКК «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» зобов`язано виплатити компенсацію за 63 календарних дні невикористаної щорічної відпустки та виплатити вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку, відповідно до ст. 44 КЗпП України. Копію Наказу отримав 17.03.2020 року.

Вважає, що вищевказаний Наказ суперечить чинному законодавству, а саме: при його звільненні не взято до уваги, що порівняно з іншими працівниками, які залишилися працювати в перейменованому підприємстві ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» він має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці та довше інших працює на підприємстві. У відповідності до ч. 2 п.п. 3, 10 ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Керівництвом ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» не було виконано вимогу ст. 49-2 КЗпП України, де при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством, де одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, хоча така можливість була. Порушено процесуальні вимоги стосовно дотримання порядку звільнення позивача: відсутнє подання директора підприємства ОСОБА_4 голові Правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» ОСОБА_5 на погодження його звільнення; відсутнє погодження його звільнення Головою Правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». Зазначає, що його своєчасно не ознайомлено з будь-якою формою наказу про зміни у організації виробництва і праці. Внаслідок незаконних дій керівництва Дочірнього підприємства «Санаторій «Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» та публічного приниження позивача, яке виразилося у неприпустимому визначенні його медичної кваліфікації та практики, не зважаючи на вищу медичну освіту та вищу кваліфікаційну категорію з медичної спеціальності, пропозиції йому працювати гардеробником чи прибиральником виробничих приміщень, завдано ОСОБА_1 моральних страждань. Ці неправомірні дії директора Дочірнього підприємства «Санаторій «Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» ОСОБА_4 принизили честь, гідність, престиж та ділову репутацію позивача у середовищі медичних працівників. Йому важко буде влаштуватись на роботу, проводити медичну практику, отримувати гідну заробітну плату та утримувати сім`ю. Крім цього зазначає, що ним пропущено строк звернення до суду з даним позов, однак вважає причини пропуску місячного строку з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки поважними, оскільки строк звернення до суду він пропустив через оголошення карантину. Також упродовж з 29.07.2020 та по даний час він перебував на амбулаторному лікуванні в Центрі первинної медичної допомоги міста Стрия, та вважає, що його тривале захворювання є додатковою поважною підставою пропущення допустимих строків для звернення із позовною заявою.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ № 161-к/тр від 17.03.2020 про звільнення його з посади головного лікаря Відділення ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України; поновити його на посаді головного лікаря Відділення ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України; визнати протиправним та скасувати рішення засідання первинної профспілкової організації ДП «СКК «Моршинкурорт» профспілки працівників охорони здоров`я України ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» від 17.03.2020 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 ; звернутись до первинної профспілкової організації Дочірнього підприємства «Санаторію «Лаванда»» про розгляд питання надання згоди на звільнення ОСОБА_1 ; стягнути з Дочірнього підприємства «Санаторій «Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 17.03.2020 по день винесення судом рішення про поновлення; стягнути з Дочірнього підприємства «Санаторій «Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» моральну шкоду у розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень; допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення його на посаді, стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за весь час вимушеного прогулу, та виплати моральної шкоди.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (Т.1 а.с.76-89), в обгрунтування якого покликається на те, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими у зв`язку з наступним.

Щодо переважного права залишення на роботі зазначив, що при звільненні позивача, диспозиція статті 42 КЗпП України, на яку він посилається у позові, не могла бути застосована, так як, на підприємстві відбулося скорочення всіх штатних одиниць головних лікарів, в тому числі і тієї, яку займав позивач. У зв`язку з чим твердження ОСОБА_1 щодо переважного права позивача на залишення на роботі є необгрунтоване.

Що стосується невиконання відповідачем вимог ч.3 ст. 492 КЗпП України щодо пропозиції іншої роботи, то одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Оскільки, з моменту попередження позивача про звільнення до дня його звільнення на підприємстві була наявна інша вакантна робота, яку позивач зміг би виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, то йому було запропоновано роботу гардеробника та прибиральника територій, від яких останній відмовився. Вакантні посади з вищезазначеного переліку такі як, лікар-лаборант з клінічної біохімії, лікар-пульмонолог, сестра медична та сестра медична з масажу не могли бути запропоновані позивачу зважаючи на таке:

- згідно кваліфікаційних характеристик Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78. Охорона здоров`я для: лікаря-лаборанта з клінічної біохімії передбачено проходження інтернатури за спеціальністю «Лабораторна діагностика» з наступною спеціалізацією з «Клінічної біохімії»; наявність сертифіката лікаря-спеціаліста, які відсутні у позивача; лікаря-пульмонолога - проходження інтернатури за спеціальністю «Терапія» з наступною спеціалізацією з «Пульмонології»; наявність сертифіката лікаря-спеціаліста, які теж відсутні у позивача; сестри медичної - неповну вищу освіту (молодшого спеціаліста) або базову вищу освіту (бакалавра) за напрямом підготовки «Медицина», спеціальністю «Сестринська справа», «Лікувальна справа» або «Акушерська справа». Спеціалізацію за профілем роботи - відсутні у позивача;

- сестри медичної з масажу - наявність спеціалізації за фахом «Лікувальний масаж» - відсутня у позивача;

- щодо інших вакантних посад - необхідні кваліфікаційні вимоги що ставляться до даного роду професій - у позивача теж відсутні.

Згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_1 закінчив Львівський державний медичний інститут, має вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальності «Організація і управління охороною здоров`я», проте, наявність вищезазначеної категорії не дає право позивачу обіймати посади з числа вищезазначених вакантних медичних посад. Щодо порушення процесуальних вимог порядку звільнення, а саме, - твердження позивача стосовно відсутності подання директора ОСОБА_4 голові правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» Суботі М.В. про погодження звільнення ОСОБА_1 та відсутності погодження звільнення спростовується наступним:

-06.09.2019 року у зв`язку із зміною назви підприємства, прийнята нова редакція статуту. На момент звільнення позивача вже діяла нова редакція статуту, яка не містить положень, що стосуються погоджень звільнення позивача Головою Правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». Відповідачем було письмово попереджено позивача про наступне вивільнення не пізніше ніж за 2 місяці. Оскільки ОСОБА_1 перебував на лікарняному, тому розірвання трудового договору з останнім відбулося 17.03.2020 року, що підтверджується наказом №161-к/тр від 17.03.2020 року. Згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 надала також Первинна профспілкова організація працівників ДП «СКК «Моршинкурорт» Професійних працівників охорони здоров`я України, про що свідчить копія протоколу №8 від 16.03.2020 з дотриманням вимог ст. 43 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»;

-- щодо позовних вимог в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та виплати моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., то позивачем не додано розрахунку суми моральної шкоди, та немає посилань на нормативно затверджені методики здійснення розрахунку, не надано доказів для підтвердження заподіяння йому моральної шкоди і причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіянням йому моральної шкоди. Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та виплати моральної шкоди в розмірі 100 000 грн є похідними від вимоги про поновлення на роботі. Таким чином, дії відповідача щодо звільнення позивача є законними, підстав для поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку немає, вимога про виплату моральної шкоди не підлягає задоволенню. У зв`язку з вищевикладеним, просить відмовити в позові повністю.

Позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву (Т.1 а.с.164-166), в обгрунтування якого покликається на те, що він не згідний з позицією відповідача, що викладена у відзиві. Згідно штатного розпису, що діяв на Підприємстві з липня 2019 року по грудень 2019 року, в Дочірньому підприємстві «СКК «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» налічувалося 7 посад головних лікарів Відділень. Проте, тільки трьох головних лікарів звільнили по п. 1 ст. 40 України. Інші головні лікарі взагалі не були попередженні про наступне звільнення, а працевлаштовані на інші вакантні посади. Наголосив, що йому було запропоновано для подальшого працевлаштування лише посади гардеробника та прибиральника території тільки один раз 20.09.2019. Однак, при звірці штатного розпису ДП «СКК «Моршинкурорт» «Укрпрофоздоровниця», який наданий відповідачем, чинного з липня 2019 року по грудень 2019 року та штатного розпису ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», що ведений з 01.12.2019 виявлено ряд нових невідомих посад і підрозділів, які йому не пропонувалися для працевлаштування. Незрозумілим залишається яким наказом по ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» він був звільнений з посади головного лікаря Відділення «Санаторій «Лаванда». Стосовно згоди Первинної профспілкової організації на розірвання трудового договору, наголосив, що 16.03.2020 Профспілкова організація ДП «СКК «Моршинкурорт» дала згоду на розірвання трудового договору з ним відповідно до п. 1.ст. 40 КЗпП України. Проте, у відповідності до п. 3.2. Статуту Первинної профспілко організації ДП «СКК «Моршинкурорт» у її складі відсутня Первинна профспілкова організація ДП «Санаторій «Моршинкурорт». Отже, згода на розірвання трудового договору Первинної профспілкової організації «СКК «Моршинкурорт» не має юридичної сили. Щодо позовних вимог в частині виплати моральної шкоди, то вона полягає в наступному. Позивач працював на курорті 24 роки, з них 10 років на посаді генерального директора «Прикарпаткурорт» і заслужено міг вийти на пенсію. Однак, через низькі моральні якості окремих керівників ніхто з адміністрації Санаторію «Моршинкурорт» з ним не зустрічався, не обговорив його звільнення, не запропонував іншої роботи, не сказав слів подяки за багаторічну роботу. Натомість, запропонували посади гардеробника або двірника!? Йому стидно появлятися на курорті, зайти в санаторій, в якому попрацював 16 років. В результаті звільнення позивач переніс сильний нервовий стрес, який негативно вплинув на стан здоров`я.

Представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (Т.1 а.с.192-202), в обгрунтування якого покликається на те, що ОСОБА_1 неправильно тлумачить поняття скорочення штату працівників та поняття переважного права залишення на роботі. Так, позивач сам собі суперечить, ототожнюючи скорочення штатних одиниць та звільнення працівників. Доводи про працевлаштування інших лікарів нічим не обгрунтовані, не підтверджені та незрозумілі. У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначає, що здійснюючи порівняльний аналіз штатного розпису від 01.07.2019 року та штатного розпису від 01.12.2019 року, виявлено ряд нових підрозділів, однак не зазначивши їх. Щодо виявлення «нових посад», які на думку позивача йому нібито не пропонувалися, зазначає таке: фахівець реєстратури БЛ - кількість штатних одиниць після введення в дію штатного розпису з 01.12.2019 року зменшилась до 3, однак вакансій з моменту попередження та до дня звільнення не було, тому такі не могли бути запропоновані ОСОБА_1 ; менеджер (управитель) - штатна одиниця не пропонувалася позивачу так як, згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 1 Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності - для посади менеджера (управителя) встановлені такі кваліфікаційні вимоги: наявність повної вищої освіти напряму підготовки "Менеджмент" (магістр, спеціаліст) без вимог до стажу роботи або повної вищої освіти (спеціаліст, магістр), стаж роботи за фахом - не менше 2 років та післядипломної освіти за напрямом "Менеджмент". Освіта і кваліфікація позивача не відповідають вимогам Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 1 Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності; адміністратор, завідувач відділення, завідувач консультативно-діагностичного відділення - згідно Додатку №1 вакансій з моменту попередження та до дня звільнення не було. Згідно табелів обліку використання робочого часу ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 25.11.2019 року по 06.03.2020 року, тому в цей період інша робота позивачу не могла бути запропонована. Штатний розпис від 01.07.2019 року надавався відповідачем та знаходиться в матеріалах справи. На судовому засіданні Позивачу було запропоновано ознайомитися зі штатним розписом. Окрім того, позивач ознайомлений зі штатним розписом від 01.07.2019 року, про що зазначає у Відповіді на відзив, здійснюючи порівняльний аналіз штатних розписів. Також зазначає, що позивач невірно тлумачить термін реорганізація. Оскільки у відповідача не відбулась реорганізація, яка тягне за собою припинення юридичної особи. Невірно тлумачить поняття відокремлені підрозділи Підприємства та помилково застосовує поняття відокремленого підрозділу до відділень ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». Так ст. 95 ЦК України передбачає: філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Відділення Відповідача не були відокремленими підрозділами, відомості про них не вносилися до Єдиного державного реєстру, а тому щодо останніх не могли бути застосовані положення п. 4.4.1 Статуту. Структура підприємства відображається в штатному розписі і відповідно затвердження штатного розпису в новій редакції призводять до змін в організації виробництва і праці, які були підставою для застосування п. 1 ст. 40 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 . Запис про звільнення позивача здійснений відповідачем згідно чинного законодавства, відповідно до його посади у Класифікаторі професій. Згідно подання №13-16/155 від 12.03.2020 року згоду на розірвання трудового договору з позивачем надала Первинна профспілкова організація працівників ДП «СКК «Моршиикурорт» Професійних працівників охорони здоров`я України, про що свідчить копія протоколу №8 від 16.03.2020 року. Відповідно до абзацу 2 п. 32. статуту Первинної профспілкової організації працівників ДП «СКК «Моршиикурорт» Професійних працівників охорони здоров`я України до складу останньої входять профспілкові організації санаторіїв і відділень, зокрема, Первинна профспілкова організація Відділення «Санаторій «Лаванда». Ч. 5 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачає, якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, дозвіл на його звільнення дає той профспілковий орган, до якого звернувся роботодавець. Крім того, твердження ОСОБА_1 з приводу існування на підприємстві єдиної Первинної профспілкової організації Дочірнього підприємства «Санаторій «Лаванда» є хибним, так як, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - на підприємстві діє Первинна профспілкова організація працівників ДП «СКК «Моршиикурорт» Професійних працівників охорони здоров`я України. Таким чином, рішення первинної профспілкової організації ДП «СКК №Моршинкурорт» Професійних працівників охорони здоров`я України (протокол від 16.03.2020року) прийняте згідно чинного законодавства України.

16.04.2021 представник відповідача подав до суду письмові пояснення (Т.2 а.с.38-44), де покликається на те, що під час судового розгляду позивачем було заявлено, що йому не було запропоновано вакантну посаду сестри медичної, яку ОСОБА_1 міг би виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Дане твердження позивача спростовується наступним. Згідно ліцензії Міністерства охорони здоров`я Серія АЕ №19700 від 04.04.2013р. виданої ДП «СКК «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» та листа МОЗ України №17-04/46369/2-19 від 26.11.2019р. в якому зазначається, що в ліцензійному реєстрі МОЗ України наявна інформація щодо видачі ліцензії на провадження господарської діяльності з медичної практики суб`єкту господарювання:ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофозддоровниця». Тобто, з моменту отримання ліцензії на медичну практику і протягом строку її дії - ліцензіат зобов`язаний неухильно дотримуватись ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики. Відповідно до єдиних кваліфікаційних вимог затверджених МОЗ України та Ліцензійних умов на провадження господарської діяльності з медичної практики, обов`язковою кваліфікаційною вимогою для роботи на посаді сестри медичної є наявність свідоцтва про проходження спеціалізації за профілем роботи. Медичну допомогу повинні надавати особи, які відповідають єдиним кваліфікаційним вимогам, затвердженим МОЗ. Зважаючи на вимоги до умов роботи сестри медичної в ДП «Санаторій «Мршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», відповідно до посадової інструкції сестри медичної санаторію, для зайняття посади сестри медичної необхідним було наявність свідоцтва про проходження спеціалізації за профілем роботи - медична сестра терапевтичних відділень і кабінетів; медична сестра гастроентерологічних відділень і кабінетів; медична сестра процедурних кабінетів.

Окрім того, умовами роботи сестри медичної в санаторії, в її посадових обов`язках зазначено наступне: Сестра медична зобов`язана своєчасно і точно виконувати лікарські призначення. Проводити маніпуляції та процедури згідно з профілем роботи. Спостерігає за виконанням хворими призначених лікувально-діагностичних процедур. Брати участь у лікувально-діагностичному процесі. Виконує збір, зберігання, доставку матеріалів для лабораторних досліджень. Застосовує лікарські засоби для зовнішнього, ентерального і парентерального введення в організм пацієнта. Допомагає лікарю під час проведення прийому і консультацій хворих, проведенні досліджень, маніпуляцій і перев`язок, виконує всі його вказівки і розпорядження. Проводить прості діагностичні, лікувальні і фізіотерапевтичні процедури. Готує приміщення лікувально-діагностичних кабінетів та наявне обладнання для проведення в них консультацій та обстежень хворих. Тобто, виконання таких обов`язків потребує наявність спеціалізації за профілем роботи, додаткових умінь, досвіду, знань і навиків, які відсутні у ОСОБА_1 . Працюючи 22 роки керівником закладу охорони здоров`я, який виконував адміністративно-управлінські функції, згідно посадової інструкції головного лікаря санаторію, яку надав позивач, в останнього крім необхідної спеціалізації, ще й були відсутні практичні навички роботи необхідні для виконання функціональних обов`язків сестри медичної. Крім цього, питання про можливість позивача виконувати обов`язки сестри медичної розглядалось на засіданні комісії підприємства та відображено в протоколі №7 від 18.09.2019.

Також важливим є зазначити, що згідно попередження №439/01-03 від 18.09.2019р. вакантна посада сестри медичної -0,5 окладу, була запропонована головній медичні сестрі ОСОБА_6 , так як штатна одиниця головної медичної сестри скорочувалась у зв`язку із введенням в дію нового штатного розпису від 01.12.2021. Головна медична сестра ОСОБА_6 надала згоду на запропоновану їй іншу посаду сестри медичної. Адміністрацією Санаторію було надано згоду на переведення головної сестри медичної на посаду сестри медичної, оскільки ОСОБА_6 працює в ДП «Санаорій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» з 1981р., загальний стаж роботи в ДП «Санаторій «Моршинкурорт» сестри медичної ОСОБА_6 на момент її попередження становив 38 років. За цей період вона проходила курси підвищення кваліфікації та курси спеціалізації по різним напрямках. Згідно посвідчення № НОМЕР_1 виданого ОСОБА_6 від 18.12.2015р. їй присвоєно вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальності «Сестринська справа» зі строком дії до 12.12.2020р. Останні курси по спеціалізації пройшла в 2015р. за спеціалізацією «Медична сестра терапевтичних відділень та відділень профілактики», зі строком дії по 2020р. Зважаючи на вище наведе, виконання обов`язків сестри медичної потребує умінь, досвіду, знань і практичних навиків, які зважаючи на досвід трудової діяльності - 38 років, були наявні у головної медичної сестри ОСОБА_6 . Тому, наказом по підприємству №975-к/тр від 29.11.2019р., ОСОБА_6 була переведена на посаду сестри медичної з 02.12.2019р. на умовах роботи неповного робочого часу, згідно заяви та попередження №439/01-03 від 18.09.2019. Оскільки, з моменту попередження позивача про звільнення до дня його звільнення на підприємстві була наявна інша вакантна робота, яку позивач зміг би виконувати, то йому було запропоновано роботу гардеробника та прибиральника території, від яких останній відмовився, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у попередженні.

Позивач подав до суду 19.04.2021 письмові пояснення (Т.2 а.с.74-77), вважає, що його звільнення з посади головного лікаря Відділення «Санаторій Лаванда» наказом № 161-й/тр по ДП «Санаторій«Моршинкурорт» від 17.03.2019р. згідно п.1 ст.40 КЗпП України проведено з грубим порушенням чинного законодавства та нормативних актів ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». 06.03.2019р Наглядова Рада ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» рішенням № Р7-23, в супереч п.4.4.1 діючого на той час Статуту ДП «СКК «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» погодила Структуру ДП «Санаторій «Моршинкурорт». В п.4.4.1 вищевказаного Статуту вказано, що прийняття рішення про створення та ліквідацію філій, представництв, структурних підрозділів, відділень Підприємства належить до компетенції Правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», а в п.1.4. Статуту вказано, що відділення «Санаторій «Лаванда» є структурним підрозділом Підприємства. На його письмове звернення до голови Правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», щодо надання документів, на підставі яких було ліквідовано структурний підрозділ ДП «СКК «Моршинкурорт» Відділення «Санаторій «Лаванда» т.в.о. Голови Правління Троценко О.М. листом за N«04-07/905 від 05 Л 1.2020р. повідомив, що рішення про ліквідацію структурних підрозділів ДП «СКК «Моршинкурорт» приймалось дочірнім підприємством, а це також суперечить п.4.4.1 Статуту ДП «СКК «Моршинкурорт». Листом за № 1-05/388 від 18.09.2019р був попереджений, що у зв`язку із скороченням штату працівників, відповідно до наказу від 17.09.2019р. №79 «Про зміни в організації виробництва і праці» зі ним буде розірвано трудовий договір 02.12.2019р. По п.1 ст. 40 КЗпП України для подальшого працевлаштування позивачу було запропоновано роботу гардеробника і прибиральника території. В той же час в Переліку вакантних посад ДП «Санаторій «Моршинкурорт» станом на 18.09.2019р. вказано 9 посад, а саме: лікар-лаборант з клінічної біохімії; сестра медична;

гардеробник; прибиральник території; сестра медична з масажу; слюсар-електрик з ремонту електроустановок; столяр; маляр; лікар-пульмонолог. Крім того, при звірці штатного розпису ДП «СКК «Моршинкурорт» чинного з 1-го липня 2019р. та штатного розпису ДП «Санаторій «Моршинкурорт», який введений в дію з 01.12. 2019р. виявлено ряд нових, не відомих раніше, посад, які йому не пропонувалися. Зазначає, що відповідач, стверджує, що позивач не має права займати посаду сестри медичної. Проте, у відповідності до п.3 розділу III Переліку вищих і середніх спеціальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю, затвердженого Наказом МОЗ від 25.12.1992р. №195 зі змінами, особи які закінчили вищий медичний навчальний заклад за спеціальністю «Лікувальна справа» або «Педіатрія» можуть обіймати посади середнього ведичного персоналу всіх найменувань, в тому числі керівників. В Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 78 «Охорона здоров`я» затвердженого наказом МОЗ України від 29.03.2002р. №117 чітко зазначено, що «Довідник кваліфікаційних характеристик професій призначається для вирішення питань правильного використання персоналу згідно з фахом і кваліфікацією: визнання завдань, обов`язків і відповідальності працівників галузі. Незрозуміла ситуація з посадою головної медичної сестри. Дана посада введена в Апарат управління штатного розпису ДП «Санаторій «Моршинкурорт» з 01.12.2019року. В штатному розписі ДП «СКК «Моршинкурорт» який діяв до 01.12.2019р цієї посади не було. Вважає, що у відповідності до «Переліку вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю» затвердженого Наказом МОЗ України №195 від 25.12.1992р. та «Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників» Випуск 78 «Охорона здоров`я» він має право займати посаду головної медичної сестри яка не була запропонована йому.

Щодо позовних вимог в частині виплати моральної шкоди, то моральна шкода полягає в наступному. Позивач працював на курорті 24 роки, з них 10 років на посаді генерального директора «Прикарпаткурорт» і заслужено міг вийти на пенсію. Однак, через низькі моральні якості окремих керівників ніхто з адміністрації Санаторію «Моршинкурорт» з ним не зустрівся, не обговорив його звільнення, не запропонував йому іншої роботи, не сказав слів подяки за багаторічну роботу. Натомість, запропонували позивачу посади гардеробника та двірника!? Це було виконано умисно, щоб його образити, принизити, виставити на посміховище всього курорту? Зараз йому стидно появлятися на курорті, стидно зайти в санаторій, в якому попрацював 16 років.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на обставини, викладені ним у позові, відповіді на відзив на позовну заяву та письмових поясненнях і просить суд позовні вимоги задоволити повністю.

Представники відповідача вважають позовні вимоги безпідставними, не обгрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву та письмових поясненнях, оскільки звільнення позивача у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України відбулось без порушення відповідачем вимог діючого трудового законодавства. Просять відмовити в задоволенні позову повністю.

Заяви та клопотання учасників справи.

Позивачем подано:

заяву про усунення недоліків (Т.1 а.с.49);

клопотання про витребування доказів (Т.1 а.с.55-57, 187-188);

заяву про ознайомлення з матеріалами справи (Т.1 а.с.184, Т.2 а.с.37)

клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (Т.1 а.с.205-223, Т.2 а.с.3-24);

клопотання про відкладення розгляду справи (Т.2 а.с. 30);

пояснення по справі (Т.2 а.с.74-77).

Представником відповідача подано:

клопотання про відкладення розгляду справи (Т.1 а.с.70-71);

клопотання про витребування доказів (Т.1 а.с.103-107);

клопотання про продовження строку розгляду справи (Т.2 а.с.25-27);

пояснення по справі (Т.2 а.с.38-44).

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою від 04.09.2020 позовну заяву залишено без руху (Т.1 а.с.45-46).

Ухвалою від 24.09.2020 відкрито провадження по справі і призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (Т. а.с.51-52).

Ухвалою судового засідання від 04.03.2021 відкладено розгляд справи (Т.2 а.с.32).

З`ясувавши обставини, на які сторони посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому суд приходить до такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини:

Відповідно до посвідчення №100 виданого атестаційною комісією Правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» ОСОБА_1 присвоєна кваліфікаційна категорія зі спеціальності «Організація і управління охороною здоров`я» (Т.1 а.с.25).

Відповідно до посадової інструкції головного лікаря відділення «Санаторій «Лаванда» ДП «Санаторно- курортний Комплекс «Моршинкурорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» призначення на посаду головного лікаря відділення та звільнення з неї здійснюється наказом директора ДП «Санаторно- курортний Комплекс «Моршинкурорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» за погодженням з Головою правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» з дотриманням вимог чинного законодавства про працю (т.1 а.с.26-28).

Положенням про відділення «Санаторій «Лаванда» ДП «Санаторно- курортний Комплекс «Моршинкурорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» визначено основні завдання, функції, управління відділенням (Т.1 а.с.32-33).

Відповідно до довідки №854958 від 27.06.2012 виданої обласною МСЕК №2 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, загальне захворювання (Т.1 а.с.38).

Відповідно до довідки виданої центром первинної медико-санітарної допомоги м.Стрия ОСОБА_1 з 29.07.2020 знаходився на лікуванні та продовжує лікування (Т.1 а.с.39).

Відповідно до заяви директору ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» ОСОБА_1 звертався про видачу йому належно оформлену копію наказу № 161-к/тр від 17.03.2020 про звільнення його з роботи (Т.1 а.с.34, 58).

Відповідно до Наказу №32 від 20.04.2020 ДП «Санаторій «Моршинкурорт» припинено основну діяльність підприємства на період дії карантину, без припинення трудових відносин з працівниками (Т. 1 а.с.72).

Відповідно до переліку вакантних посад ДП «Санаторій «Моршинкурорт» станом на 18.09.2019 вакантні посади: лікар - лаборант з клінічної біохімії 0,5 шт.од., сестра медична 0,5 шт.од., гардеробник 1,0 шт.од., прибиральник територій 1,0 шт.од., сестра медична з масажу 1,0 шт.од., слюсар- електрик з ремонту електроустаткування 0,5 шт.од., столяр 2,0 шт.од., маляр 1,0 шт.од., лікар-пульмонолог 0,25 шт.од. (Т.1 а.с.98).

Відповідно до переліку вакантних посад ДП «Санаторій «Моршинкурорт» станом на 20.09.2019 вакантні посади: лікар - лаборант з клінічної біохімії 0,5 шт.од., сестра медична 0,5 шт.од., гардеробник 1,0 шт.од., прибиральник територій 1,0 шт.од., сестра медична з масажу 1,0 шт.од., слюсар- електрик з ремонту електроустаткування 0,5 шт.од., столяр 2,0 шт.од., маляр 1,0 шт.од., лікар-пульмонолог 0,25 шт.од. (Т.1 а.с.99).

Відповідно до переліку вакантних посад ДП «Санаторій «Моршинкурорт» станом на 17.03.2020 вакантні посади: лікар - лаборант з клінічної біохімії 0,5 шт.од., гардеробник 1,0 шт.од., сестра медична з масажу 1,0 шт.од., бухгалтер сектору бухгалтерського обліку 1,5 шт.од., слюсар- електрик з ремонту електроустаткування 0,5 шт.од., столяр 2,0 шт.од., маляр 1,0 шт.од., лікар-пульмонолог 0,25 шт.од. (Т.1 а.с.100).

Відповідно до довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників випуск 78 Охорона здоров`я затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.03.2002 №117 визначено кваліфікаційні вимоги до лікаря-пульмонолога, лікаря лаборанта з клінічної біохімії, сестри медичної, сестри медичної з масажу (Т.1 а.с.101-104).

Відповідно до Статуту ДП «Санаторій «Моршинкурорт» затвердженого 18.04.2019 (нова редакція) до компетенції Голови Правління Товариства належить: призначення та звільнення з посади Директора Підприємства; за поданням Директора Підприємства - затвердження фінансового плану підриємтсва, затвердження штатного розпису підприємства (Т.1 а.с.105-119).

Як вбачається з попередження №1-05/388 від 18.09.2019 головного лікаря ОСОБА_1 повідомлено, що у зв`язку з скороченням штату працівників, відповідно до наказу №79 від 17.09.2019 трудовий договір з ним буде розірвано 02.12.2019 на підставі п.1 ст.42 КЗпП України та запропоновано посаду гардеробника, прибиральника територій. З повідомленням ОСОБА_1 ознайомлений 29.09.2019, від запропонованої роботи відмовився (Т.1 а.с.121).

Відповідно до Наказу№79 від 17.09.2019 "Про зміни в організації виробництва і праці" ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» директор ОСОБА_4 наказав ввести в дію з 01.12.2019 штатний розпис чисельністю 515 штатних одиниць, письмово попередити працівників про їх звільнення, письмово запропонувати працівникам іншу роботу за відповідною професією (Т.1 а.с.128).

Відповідно до вих. №04-03-07 від 12.03.2020 та від 13.03.2020 ОСОБА_1 повідомлено, що 13.03.2020 о 12.00 год. та 16.03.2020 о 12.00 год. відбудеться засідання первинної профспілкової організації ДП «СКК «Моршинкурорт» (Т.1 а.с.135, 137).

Як вбачається з актів від 12.03.2020 та 13.03.2020 ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» головний лікар ОСОБА_1 ознайомився з повідомленням №04-03-07 від 12.03.2020 про засідання первинної профспілкової організації ДП «СКК «Моршинкурорт» Профспілки працівників охорони здоров`я України, але відмовився засвідчити підписом ознайомлення з повідомленням (Т.1 а.с.134, 136).

Відповідно до подання про надання згоди на розірвання трудового договору №13-16/155 від 12.03.2020 голові первинної профспілкової організації ДП «СКК «Моршинкурорт» ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця просить надати згоду на розірвання трудового договору у зв`язку із скороченням штату працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (Т.1 а.с.138-139).

Відповідно до протоколу №8 засідання первинної профспілкової організації ДП «СКК «Моршинкурорт» Профспілки працівників охорони здоров`я України від 16.03.2020 дано згоду на розірвання трудового договору у зв`язку із скороченням штату працівників з ОСОБА_1 (Т.1 а.с.140).

Відповідно до Наказу №161-к/тр від 17.03.2020 ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» ОСОБА_1 звільнено 17.03.2020 у зв`язку з скороченням штату працівників, п.1 ст.42 КЗпП України. Підстава: наказ №79-к/тр від 17.09.2019, попередження про вивільнення працівників №1-05/388 від 18.09.2019, згоди профспілкового комітету. З наказом ОСОБА_1 ознайомлений 17.03.2020 (Т.1 а.с.127).

Відповідно до вих. №129 від 22.02.2021 директора КНП «Стрийська центральна міська лікарня» ОСОБА_1 надано відповідь на його запит, де вказано що він може обіймати посади середнього медичного персоналу в закладах охорони здоров`я (Т.2 а.с.15)

Відповідно до посадової інструкції сестри медичної затвердженої директором ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» в обов`язки якої входить: проводить маніпуляції та процедури згідно з профілем роботи, виконує забір, зберігання, доставку матеріалу для лабораторних досліджень, готує хворих до лабораторного, ультразвукового обстеження, застосовує лікарські засоби для зовнішнього, ентерального і парентерального введення в організм пацієнта та інші (Т.2 а.с.48-54).

Відповідно до ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 №285 медичну допомогу повинні надавати особи, які відповідають єдиним кваліфікаційним вимогам, затвердженим МОЗ. Відповідність спеціальним освітнім і кадровим вимогам молодших спеціалістів з медичною освітою працівників повинна бути підтверджена дипломом та свідоцтвом про проходження спеціалізації, перепідготовки, підвищення кваліфікації (Т2 а.с.56-61).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із незгодою позивача із звільненням його з займаної посади головного лікаря ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця».

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України та Кодексу законів про працю України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Положеннями частини 2 статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У частині першій статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, зазначеним у частині другій цієї статті.

Саме роботодавець визначає доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Тому оскарження працівниками рішень про визначення структури підприємства чи установи, зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників не вважається належним способом захисту. Прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємства чи установи (Постанова Верховного Суду від 22.01.2020 р. у справі № 451/706/18).

Відповідно до частин 1,6 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган.

Відповідно до частин 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Верховний Суд у своїй постанові від 10.09.2018 року по справі № 487/6407/16-ц зауважив, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Крім цього, судом враховані норми статей 232 та 233 КЗпП України, які визначають трудові спори, що підлягають безпосередньому розглядові у судах та строки звернення до суду за вирішенням таких спорів.

Також, суд враховує норми статей 12 та 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Суд не погоджується з аргументами позивача, вважає їх не обґрунтованими, оскільки такі не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, які в своїй сукупності, були б достатніми.

Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що у зв`язку із затвердженням статуту підприємства у новій редакції та зміною його структури, з метою оптимізації та впорядкування штатного розпису ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» директором підприємства ОСОБА_4 видано наказ №79 від 17.09.2019 «Про зміни в організації виробництва і праці».

Позивача 17.03.2020 звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників, відповідно до наказу №161-к/тр. Підставою звільнення є наказ директора ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» № 79 від 17.09.2019, попередження про вивільнення працівників №1-05/388 від 18.09.2019 та згода профспілкового комітету.

Станом на час попередження позивача про його вивільнення в ДП «Санаторій «Моршинкурорт» перебувало 9 вакантних посад, а саме: лікар-лаборнт з клінічної біохімії; сестра медична; гардеробник; прибиральник територій; сестра медична з масажу; слюсар-електрик з ремонту електроустаткування; столяр; маляр; лікар-пульмонолуг.

Станом на день звільнення в ДП «Санаторій «Моршинкурорт» перебувало 8 вакантних посад, а саме: лікар-лаборнт з клінічної біохімії; гардеробник; сестра медична з масажу; бухгалтер сектору бухгалтерського обліку; люсар-електрик з ремонту електроустаткування; столяр; маляр; лікар-пульмонолуг.

В період з часу попередження позивача про його вивільнення та до дня звільнення, позивачу запропоновано іншу роботу на вакантні посади гардеробника та прибиральника територій, від яких той відмовився.

Щодо інших вакантних посад, які були на час звільнення позивача з роботи і не були йому запропоновані, суд враховує наступне.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але у підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають відповідну кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині 2 статті 42 КЗпП.

В розумінні суду «кваліфікація» - це наявність підготовки, професійних знань, навичок та досвіду, які дають можливість особі належним чином проводити певні дії, рівень підготовленості, майстерності, ступінь готовності до виконання праці за визначеною спеціальністю чи посадою, що визначається розрядом, класом чи іншими атестаційними категоріями.

В свою чергу, «продуктивність праці» - це показник трудової діяльності працівників, який характеризує кількість роботи, виконаної (виробленої) за одиницю часу, або витрати часу на виконання (виробництво) одиниці праці (продукції).

Для виявлення працівників, які мають право залишення на роботі, роботодавець повинен здійснити порівняльний аналіз, який може бути проведений з врахуванням вищенаведених даних і свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 07.11.2011 (справа № 6-45цс11) поняття кваліфікації включає не лише освітній рівень працівника та стаж його роботи, а і здатність виконувати особливі доручення. Отже, при визначенні працівників з відповідною кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо, які за висновками Верховного Суду України, також є складовими кваліфікації.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд і в постанові від 22.05.2019 у справі № 753/3889/17.

Позивач має вищу медичну освіту та кваліфікаційну категорію із спеціальності «Організація і управління охороною здоров`я». Інших даних, які б надавали право позивачу на зайняття відповідних посад позивачем суду не надано. Таким чином позивачу не могли бути запропоновані інші вакантні посади у зв`язку із відсутністю у позивача відповідної кваліфікації, спеціалізації, сертифікатів та продуктивності праці.

Щодо інших вакантних посад, які на думку позивача існували на час звільнення, то такі судом не встановлені і позивачем не надано жодного доказу на їх підтвердження.

Зважаючи на викладене судом встановлено, що у відповідача ДП «Санаторій «Моршинкурорт» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» мали місце зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників. Відповідачем дотримано вимоги трудового законодавства та ст.ст. 42, 43, 49-2 КЗпП України щодо порядку та підстав звільнення позивача з роботи, тому відсутні підстави для скасування наказу про його звільнення та поновлення на роботі.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди є похідними від позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, тому такі також задоволенню не підлягають.

На підставі статей 40, 42, 235, 237-1 Кодексу законів про працю України та керуючись статтями 5, 12, 13, 81, 82, 89, 200, 206, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Дочірнього підприємства «Санаторій «Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (місце знаходження: Львівська область, м. Моршин, Паркова площа,3, ) про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення, про поновлення на роботі, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 26 квітня 2021 року.

Головуючий суддя В. М. Бораковський