Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.04.2021 Справа №607/2717/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2015 по справі № 607/3067/16-ц з нього стягнуто на користь колишньої дружини ОСОБА_2 , на утримання спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх доходів, та не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Однак, 23.06.2017 позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 , у якому в них народилася спільна донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відтак, матеріальне становище позивача змінилось, оскільки на його утриманні з`явились додатково двоє утриманців, а саме його дочка разом із дружиною.

У зв`язку із не досягненням згоди, щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/3067/16-ц від 31.05.2016 на користь ОСОБА_2 на утримання спільних дітей, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частини всіх доходів, та не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, в розмірі 1/5 частини всіх його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дітьми повноліття.

У судове засідання позивач не з`явився, однак про просив розглядати справу без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про дату та час його проведення була належним чином повідомлена.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі.
Дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку.
Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Суд встановив, що відповідно до постанови про прийняття виконавчого провадження № ВП 52127104 від 02.07.2018, Лисичанським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області на примусовому виконання знаходиться виконавчий лист № 607/3067/16-ц, виданий 31.05.2016 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.03.2016, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 23.06.2017 Виконавчим комітетом Новодружеської міської ради Луганської області, 23.06.2017 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , внаслідок чого прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини було змінено на «Непобєдна», про що складений актовий запис № 25.
Від даного шлюбу в позивача народилася дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис № 255, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по містах Лисичанськ та Ровеньки Головного територіального управління юстиції у Луганській області.
Відповідно до довідки № 8 від 14.01.2021, виданої КП ЛЖЕК № 6, позивач проживає разом із дружиною ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Також дана інформація підтверджується довідкою № 23 від 15.01.2021, виданою Новодружеською міською радою V11 скликання Луганської області.
Із Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 4430-1 від 23.01.2018, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 15.07.2015 Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 , ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
Згідно із довідкою від 18.02.2015 № 132, складеної Військовою частиною польова пошта НОМЕР_5 , позивач ОСОБА_1 вибув у службове відрядження в район проведення антитерористичної операції сектор «А» на території Луганської області, з метою виконання службових(бойових завдань).
Відповідно до довідки № 2531 від 08.12.2016, виданою Військовою частиною польова пошта НОМЕР_6 , ОСОБА_1 в період з 11.02.2015 по 14.05.2015, з 30.05.2015 по 15.02.2016, з 08.03.2016 по 01.05.2016 та з 27.05.2016 по 26.09.2016 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини п/п НОМЕР_6 № 275 від 08.12.2016 ОСОБА_8 звільнено з військової служби.
Відповідно до довідки про доходи № 3 від 18.01.2021, виданої КП «Лисичанський Шляхрембуд», ОСОБА_1 працевлаштований у КП «Лисичанський Шляхрембуд» та займає посаду завідувача господарством на постійній формі, та всього за 2019 рік йому нараховано заробітної плати 154 739,73 грн, а сплаченні аліменти складають 62 283,71 грн.
Згідно з розпискою ОСОБА_5 від 18.01.2021, остання підтвердила, що позивач в добровільно та в поза судовому порядку сплачує на її користь аліменти на утримання їхньої спільної дитини.
У зв`язку із вищенаведеним, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/3067/16-ц від 31.05.2016 на користь ОСОБА_2 на утримання спільних дітей, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частини всіх доходів, та не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, в розмірі 1/5 частини всіх його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дітьми повноліття.

Суд не погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.
У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів.
Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд зазначає, що позивач не подав належних та допустимих доказів, які б свідчили, що у нього суттєво погіршився матеріальний стан чи змінився сімейний стан або погіршився стан здоров`я і ці зміни є підставою для зменшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану позивача, а саме - народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Позивач ОСОБА_1 , належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішень Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2015 по справі № 607/3067/16-ц, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам.
Статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.
Граничний розмір аліментів, що підлягає стягненню визначається ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що загальний розмір аліментів, що відраховується на неповнолітніх дітей за кількома виконавчими документами може бути більшим ніж 50% заробітної плати та не може перевищувати 70% доходу.
Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2- дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Враховуючи те, що позивач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, отримує достатню заробітну плату, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дітей не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та правової позиції з цього питання Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача дружини та дитини, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру та не впливає на його спроможність виконувати батьківські обов`язки по утриманню інших дітей та те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні позову.
На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 11, 12, 13, 19, 141, 76-81, 83, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 26 квітня 2021 року.
Головуючий суддяО. М. Вийванко