Єдиний унікальний номер справи 183/2647/20
Провадження 2/183/717/21
У Х В А Л А

22 квітня 2021 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бут Наталії Вікторівни про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про оспорювання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2020 року позивач ОСОБА_2 , посилаючись на те, що йому стало відомо, що він не є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив: виключити відомості про його батьківство з актового запису № 18 від 26 травня 2003 року про народження ОСОБА_3 , складеного Виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та зобов`язати Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_3 , видавши на її ім`я нове свідоцтво про народження.

Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Лазуренко Ілхаме Фіррудіновни у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: яка вірогідність батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

06 січня 2021 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 894 молекулярно-генетичної експертизи зі встановлення батьківства громадянина ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_1 . Відповідно до зазначеного висновку, установлено, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вирогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999 % (а.с. 84-88).

12 січня 2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Лазуренко І. Ф. про залишення позову без розгляду (а.с. 95).

Ухвалою суду від 16 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про оспорювання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини залишено без розгляду.

У підготовчому засіданні 16 березня 2021 року представник відповідача зробила заяву відповідно до ч. 8, ч. 9 ст. 141 ЦПК України, про компенсацію здійснених відповідачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Вирішуючи питання про компенсацію позивачем відповідачеві понесених останнім судових витрат, суд бере до уваги наступне.

При подачі до суду відзиву на позов відповідачем ОСОБА_1 зазначено, що нею понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. До відзиву подано договір про надання правничої допомоги № 31 від 01 вересня 2020 року, додаткову угоду № 1 до договору від 01 вересня 2020 року, копію квитанції від 07 вересня 2020 року на суму 7000 грн., ордер від 07 вересня 2020 року та копію посвідчення адвоката України (а.с. 46-48, 51-55).

30 та 31 березня 2021 року на адресу суду надійшли заяви від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бут Н. В. про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем, внаслідок необгрунтованих дій позивача. В обґрунтування заяви представником відповідача зазначено про те, що позовна заява не містить жодних обґрунтувань щодо сумніву позивача, що донька не є йому рідною; не надано жодних доказів на підтвердження викладених обставин, позивач пред`явив необгрунтований позов. "Відповідач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача, оскільки про розгляд цієї справи знало все село Орловщина, бо позивач та його родичі всім розповідали, що донька є йому не рідною. Відповідач та її донька - ОСОБА_3 боялися пересуду з боку населення, практично кожний намагався запитати за цей позов. Донька сторін та відповідач до сих пір, навіть після проходження експертизи, не можуть оговтатися від позову. Доньці майже 18 років, а вона вже ненавидить чоловіків, а попереду ще все життя, і це все завдяки позивачу та його позову. Позивач жодного разу в судове засідання не з`явився, ані 03 листопада 2020 року, ані 16 березня 2021 року, 03 листопада 2020 року - був представник, а 16 березня 2021 року - взагалі ніхто не прийшов у судове засідання. Позивач не цікавився про час та день проходження експертизи, саме адвокат Бут Н. В. повідомляла представнику позивача про дату експертизи, йому було все рівно, він не цікавився. Відповідач та її представник вважають, що дії були умисними, щоб надати репутацію відповідачу негативну, адже вона щасливо живе з іншим чоловіком і йому, мабуть, від цього неприємно, бо в свій час зловживаючи алкогольними напоями він «зробив все», що відповідач втекла з дому з донькою внікуди".

Суд зазначає, що доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно з ч. 5, ч. 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, за змістом вказаних норм, особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов, незалежно від його обґрунтованості, а норми ЦПК України передбачають компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Зважаючи на принцип змагальності цивільного судочинства відповідач має довести, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи є необґрунтованими. Сам факт звернення позивача до суду з позовом і подання в подальшому заяви про залишення позову без розгляду, не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, яке не містить обмежень в його реалізації. Крім того, суд ураховує той факт, що заяву про залишення позову без розгляду подано позивачем після отримання судом висновку експерта № 894 судової молекулярно-генетичної експертизи зі встановлення батьківства громадянина ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_2 скористався своїм правом на подачу позову до суду, суду стороною відповідача у поданих письмових заявах не доведено, що позивач вчиняв дії, які б свідчили про зловживання процесуальними правами, вчиняв інші необґрунтовані дії чи умисно необґрунтовано звернувся до суду з позовом. Після отримання судом висновку судової молекулярно-генетичної експертизи та до початку розгляду справи по суті позивачем подано заяву про залишення позовних вимог без розгляду. Посилання представника відповідача на те, що пред`явлений позивачем позов є необґрунтованим, поданий без належних доказів на обґрунтування заявлених вимог, не може свідчити про вчинення позивачем необґрунтованих дій, умисність дій, винна поведінка, недобросовісність дій позивача відповідачем суду не доведена. Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не можна вважати необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстави для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 133-142, 260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації витрат на правничу допомогу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана 22 квітня 2021 року.

Суддя Г.Є. Майна