Справа № 521/5794/21
Провадження № 2-з/521/104/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову,

В С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позову, в якій вона просила накласти арешт на тварину лев африканський, кличка Нала, стать: самиця, колір: рудий, вік: невідомий; заборонити Благодійному фонду «НЕЙТОН» здійснювати відчуження на користь третіх осіб тварин - лев африканський, кличка Нала, стать: самиця, колір: рудий, вік: невідомий; передати ТОВ «Чорноморськ Транссервіс» на відповідальне зберігання тварину - лев африканський, кличка Нала, стать: самиця, колір: рудий, вік: невідомий. В якості зустрічного забезпечення просила покласти на ОСОБА_2 обов`язок відшкодування витрат, понесених ТОВ «Чорноморськ Транссервіс» у зв`язку з відповідальним зберіганням тварини - лев африканський, кличка Нала, стать: самиця, колір: рудий, вік: невідомий.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2021р. справу передано до розгляду судді Мазун І.А. 24.04.2021р.

Заява мотивована тим, що необхідність застосування заходів забезпечення позову обґрунтовується тим, що 08.07.2020р. між ОСОБА_2 та Благодійним фондом «НЕЙТОН» укладено договір про добровільну передачу тварини, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала, а Благодійний фонд «НЕЙТОН» приймає для транспортування, розміщення та постійного утримання в реабілітаційному центрі «Love Lions Alive Project» (який знаходиться в Південній Африці) тварину - лев африканський, кличка Нала, стать: самиця, колір: рудий, вік: невідомий. Відповідно до умов відповідного договору являлося транспортування тварини до реабілітаційного центру «Love Lions Alive Project» та ветеринарний догляд за власний рахунок, у відповідності з біологічними потребами виду та нормами чинного законодавства України. 08.07.2020р. між ОСОБА_2 та Благодійним фондом «НЕЙТОН» було складено Акт прийому-передачі тварини, відповідно до якого ОСОБА_2 передала, а Благодійний фонд «НЕЙТОН» прийняло вказану тварину для транспортування, розміщення та постійного утримання в реабілітаційному центрі «Love Lions Alive Project». Як заявник зазначає в своїй заяві, що їй нещодавно стало відомо, що тварина і досі не транспортована до реабілітаційного центру «Love Lions Alive Project» та перебуває не у Миколаївській, а у Запорізькій області смт. Василівка, та у Благодійному фонді «НЕЙТОН» взагалі була відсутня можливість щодо транспортування тварини до реабілітаційного центру у Південній Африці. При цьому тварині не надається належний ветеринарний догляд та годування. При цьому ОСОБА_2 весь час з дати укладення договору, тобто з 08.07.2020р. по теперішній час утримує тварину за свої кошти. На даний час представником ОСОБА_2 готується позовна заява про визнання договору про добровільну передачу тварини від 08.07.2020р. недійсним на підставі ст. 230 ЦК України. В той же час, з метою захисту тварини, недопущення жорстокого поводження та забезпечення належного догляду необхідно вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви.

Розгляд клопотання відбувається без повідомлення учасників справи згідно вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Так, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

При цьому, забезпечення позову покликане, не порушуючи принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін, здійснити судом вжиття негайних заходів, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

У відповідності до ст. 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Статтею 180 ЦК України передбачено, що тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Частинами 1 та 5 ст. 5 Закону України «Про тваринний світ» право власності на об`єкти тваринного світу набувається та реалізується відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Об`єкти тваринного світу в Україні можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Статтею 7 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що об`єкти тваринного світу, вилучені із стану природної волі, розведені (отримані) у напіввільних умовах чи в неволі або набуті іншим не забороненим законом шляхом, можуть перебувати у приватній власності юридичних та фізичних осіб. Законність набуття у приватну власність об`єктів тваринного світу (крім добутих у порядку загального використання) повинна бути підтверджена відповідними документами, що засвідчують законність вилучення цих об`єктів з природного середовища, ввезення в Україну з інших країн, факту купівлі, обміну, отримання у спадок тощо, які видаються в установленому законодавством порядку. У передбаченому законом порядку права власників об`єктів тваринного світу можуть бути обмежені в інтересах охорони цих об`єктів, навколишнього природного середовища та захисту прав громадян.

Разом з тим, заявником не надано будь яких документів, які б свідчили про належність тварини саме заявнику, в повному обсязі не визначені родові ознаки тварини.

Окрім того, слід звернути увагу, що взагалі не зрозуміло, як екзотична тварини попала до заявника, також заявник зазначила, що з моменту укладення договору про добровільну передачу тварини, утриманням тварини займається ОСОБА_2 , з зазначеного можливо зробити висновок, що тварина і надалі перебуває у заявника.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Також слід зазначити, що особа, якій стало відомо про жорстоке поводження з твариною, має змогу звернутися до компетентних правоохоронних органів з відповідною заявою, для притягнення відповідальних осіб до відповідальності, як адміністративної так і кримінальної.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову в забезпеченні позову до подання позовної заяви, оскільки суду не було надано достатніх доказів щодо необхідності застосування такого заходу.

Керуючись ст.ст. 151-153, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги.

Суддя І.А.Мазун