Справа № 367/1823/21
Провадження №2/367/3849/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Шаповала О.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Відділ реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житлом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: Відділ реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житлом в якій просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на проживання та користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , також в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: її мати ОСОБА_3 , син - ОСОБА_4 та її колишній цивільний чоловік ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 вказує, що її колишній чоловік ОСОБА_2 , з яким вона перебувала в цивільному шлюбі з лютого 2005 року став проживати в її квартирі, а в 2006 році ОСОБА_1 зареєструвала його в квартирі АДРЕСА_1 . В 2008 році у них народився спільний син ОСОБА_4 . Спільне життя з відповідачем не склалось і в 2016 pоці ОСОБА_2 зібрав свої особисті речі та пішов з квартири.

ОСОБА_1 вказує, що саме з 2016 року по сьогоднішній день ОСОБА_2 в квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає, замки на вхідних дверях не змінювалися. Позивач зазначає, що не перешкоджала в проживанні відповідача і це його особисте рішення піти з квартири. Участі в оплаті за комунальні послуги відповідач не приймає.

ОСОБА_1 вказує, що просила ОСОБА_2 добровільно знятися з реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , але він на її прохання не реагує.

У зв`язку з зазначеним ОСОБА_1 звернулася до суду.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 позовну заяву підтримала та просила її задовольнити.

В судовому засіданні відповідач - ОСОБА_2 позов не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що також прикладав зусиль до пошуку та придбання спірної квартири.

Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради, в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, третю особу, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно із договором купівлі-продажу квартири від 13 листопада 2004 року, посвідченим державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованим у реєстрові за № 2-5571, витягом з Державного реєстру правочинів № 309330 від 13 листопада 204 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 5517353 від 20 листопада 2004 року - ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15-18).

Відповідно до копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15 грудня 2020 року вих. № 2301, виданої відділом реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1974 року народження; ОСОБА_4 , 2008 року народження; ОСОБА_2 1973 року народження; ОСОБА_3 1949 року народження (а.с. 13).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Виконкомом Бучнської міської ради Київської області: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільну дитину - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Відповідно до копії паспорту громадянина України, серії НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , в графі місце проживання зазначено адресу: АДРЕСА_2 (а.с.9-10).

Відповідно до Акта депутата Бучанської міської ради від 16 грудня 2020 року та від 31 серпня 2020 року, посвідченого депутатом Бучанської міської ради у присутності двох свідків, ОСОБА_2 з 2016 року не проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11-12).

Відповідно до Акта депутата Бучанської міської ради від 14 липня 2021 року, посвідченого депутатом Бучанської міської ради у присутності двох свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_2 з 2016 року не проживає за адресою: АДРЕСА_2

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , що є сусідкою, підтвердила, що ОСОБА_2 вже більше п`яти років не проживає і не з`являється за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що є родичем позивача, підтвердила, що ОСОБА_2 з 2018 року не проживає і не з`являється за адресою: АДРЕСА_2 , за зазначеною адресою проживає свідок зі своєю дитиною та ОСОБА_3 .

Згідно ст. 47 Конституції України гарантовано кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Статтею 319 ЦК України передбачено права власника майна, зокрема права володіння, користування та розпорядження таким майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

Частиною першою ст. 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в частині першій ст. 221 ЦК України, зазначено, що право власності є непорушним.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1ст. 393 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ч.1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ч.1ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідност.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 2 ч. 1ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено винятково на підставі рішення суду: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон №1382-ІV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм цивільного законодавства (зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11).

Як зазначено в рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року у справі №6-35436св14 за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Відповідно до ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною 2ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Відділ реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) таким, що втратив право на проживання та користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук