Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4732/16-ц
Провадження № 4-с/711/77/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Гладиш О.Ю.

за участі:

представника скаржника Весєньова Є.В.

представників відділу ДВС Прокопчук А.П., Сиротюка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу Приватного виконавця Бурмага Євгенія Анатолійовича на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюка Дмитра Володимировича та про скасування постанов, -

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець Бурмага Євгеній Анатолійович, в особі представника адвоката Весеньова Євгена Володимировича, звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюка Дмитра Володимировича та про скасування постанов.

В обґрунтування скарги вказує, що в зв`язку з арештом всіх рахунків ОСОБА_1 , його представник адвокат Весеньов Є.В. звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

07.06.2021 року, під час ознайомлення із вказаними матеріалами виконавчого провадження № 65024987, розпочатого відносно ОСОБА_1 , про зобов`язання його повернути списані 12.03.2020 року кошти заробітної плати в сумі 571 грн. 91 коп. та 13.05.2020 року кошти заробітної плати в сумі 2079 грн. 36 коп. із зарплатного рахунку IBAN НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ) в Акціонерному товаристві «Альфа Банк» на цей самий рахунок, було з`ясовано, що старшим державним виконавцем Сиротюк Д.В. було грубо порушено ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, 02.04.2021 року Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) була зареєстрована заява ОСОБА_2 від 22.03.2021 року про відкриття виконавчого провадження з виконавчим листом.

Пунктом 5 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Винесення постанови про відкриття виконавчого провадження поза межами строку, визначеного в ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» є незаконним.

Разом з тим вказує, що, як вбачається з інформації в АСВП, постанова про відкриття виконавчого провадження відносно Приватного виконавця ОСОБА_1 була винесена старшим державним виконавцем Сиротюком Д.В. 07.04.2021 року, тобто через п`ять днів після отримання заяви, а не на наступний день після отримання заяви, як це визначено п. 5 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, вказана постанова після її винесення, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», йому ОСОБА_1 не надсилалась.

Відтак, вважає оскаржувану постанову від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження незаконною, оскільки вона винесена через п`ять днів після закінчення строку визначеного визначено п. 5 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», що суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім того, вказує, що 12.04.2021 року старший державний виконавець Сиротюк Д.В. скасував свою ж постанову про відкриття виконавчого провадження, на підставі абзацу 4 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Однак даною нормою не передбачається права старшого державного виконавця скасовувати свої ж постанови про відкриття виконавчого провадження, а передбачає лише право винести постанову про виправлення граматичних чи арифметичних помилок.

Тому, скасовуючи 12.04.2021 року постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2021 року державний виконавець діяв не у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Також зазначає, що в подальшому, а саме 12.04.2021 року старший державний виконавець Сиротюк Д.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки попередня постанова про відкриття провадження була ним скасована.

Таким чином, через десять днів, з дня отримання заяви ОСОБА_2 про відкриття провадження, старшим державним виконавцем Сиротюк Д.В. було винесено нову постанову про відкриття виконавчого провадження, тобто він знову діяв не у спосіб та в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

А тому, просить суд поновити строк звернення до суду з даною скаргою, що був ними пропущений з поважних причини, визнати дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюка Дмитра Володимировича щодо винесення постанови від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження, постанови від 12.04.2021 року про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2021 року та постанови від 12.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65024987 протиправними та скасувати постанову від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження, постанову від 12.04.2021 року про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2021 року, постанову від 12.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65024987. Також, просить суд стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

29.07.2021 року заступником начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вікторією Горох подано до суду відзив на скаргу, в якому остання вказує, що 07.04.2021 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 65024987 щодо примусового виконання виконавчого листа №711/4732/16-ц від 18.03.2021 року.

12.04.2021 року при перевірці виконавчого провадження № 65024987 начальником відділу була виявлена помилка державного виконавця та скасовано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 65024987, зобов`язано старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Сиротюка Д.В. привести у відповідність до чинного законодавства виконавче провадження № 65024987, про що винесена відповідна постанова.

У відповідності до статті 74 Закону «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Того ж дня, 12.04.2021 року, державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 65024987 щодо примусового виконання виконавчого листа 711/4732/16-ц від 18.03.2021 року, яка була приведена у відповідність до чинного законодавства з урахуванням виявлених начальником відділу помилок.

Також вказує, що 27.04.2021 року, 19.05.2021 року та 03.06.2021 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою вул. Смілянська, 23, оф. 36/1, м. Черкаси (місце здійснення професійної діяльності приватного виконавця) для перевірки виконання судового рішення, про що складено відповідні акти та встановлено, що рішення суду не виконується.

При виході за вказаною адресою державний виконавець залишав повідомлення-виклик, а в телефонній розмові з боржником, що підтверджується актом від 19.05.2021 року, останній підтвердив що йому відомо про відкриті виконавчі провадження відносно нього.

09.06.2021 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

З викладеного вбачається, що державний виконавець при здійсненні примусового виконання рішення допустив помилку при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, яка при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця була виявлена начальником відділу, виправлена, з урахуванням зауважень начальника відділу та приведена виконавцем у відповідність до чинного законодавства.

Щодо порушення строків відкриття виконавчого провадження, то зазначає, що це не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавець, як державний службовець, несе відповідальність в порядку, встановленому законом Закону України «Про державну службу» (дисциплінарну відповідальність), а саме по собі порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

17.08.2021 року представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Весеньов Є.В. подав до суду відповідь на відзив на скаргу, в якій вказав, що спірну постанову від 07.04.2021 року ОСОБА_1 не отримував, а рекомендований лист за № 865 було помилково видано іншій особі, якій він не належить, що стверджується відповіддю Укрпошти від 04.08.2021 року за № 23-01-В-55-82.

07.10.2021 року представник стягувача ОСОБА_2 подав письмові пояснення на скаргу, в яких він просить залишити скаргу без розгляду.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Весеньов Є.В. скаргу підтримав та просив задовольнити її в повному обсязі з підстав, викладених в самій скарзі та наданих до неї доказів.

В судовому засіданні представник Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за довіреністю Прокопчук А.П. та старший державний виконавець Сиротюк Д.В., заперечували проти задоволення скарги, аргументуючи свої заперечення, доводами, викладеними у відзиві на скаргу від 29.07.2021 року.

В судове засідання зацікавлена особа ОСОБА_2 та її представник адвокат Топор І.О. не з`явлися, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду скарги були повідомлені в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, за частиною 1 цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В судовому засіданні встановлено, що постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюком Д.В. від 07.04.2021 року, на підставі заяви ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2021 року, яка надійшла до ДВС 02.04.2021 року, було відкрито виконавче провадження № 65024987 з виконання виконавчого листа № 711/4732/16-ц, виданого 18.03.2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, про зобов`язання приватного виконавця Бурмаги Є.А. повернути списані 12.03.2020 року кошти заробітної плати в сумі 571 грн. 91 коп. та 13.05.2020 року кошти заробітної плати в сумі 2 079 грн. 36 коп. із зарплатного рахунку IBAN НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ) в Акціонерному товаристві «Альфа Банк» на цей самий рахунок.

В подальшому, а саме 12.04.2021 року начальником Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горох В.А. була здійснена перевірка виконавчого провадження № 65024987 на дотримання вимог чинного законодавства та була винесена постанова, якою скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену в рамках виконавчого провадження № 65024987, та зобов`язано старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюка Д.В. привести у відповідність до чинного законодавства виконавче провадження № 65024987.

Звертаючись до суду з даною скаргою, скаржник ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , вказує що приватний виконавець Бурмага Є.А. не отримував вищевказані постанови державного виконавця, тому відповідно і пропустив десятиденний строк на їх оскарження, тому просить його поновити.

З цього приводу суд, зазначає наступне. Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином з викладеного слідує, що постанови державного виконавця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюка Д.В. від 07.04.2021 року та від 12.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65024987 мали бути направлені боржнику рекомендованим поштовим відправленням, а постанова від 12.04.2021 року про скасування постанови від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження мала бути направлена простим поштовим відправленням.

Як доказ надіслання Центральним відділом ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) боржнику приватному виконавцю Бурмазі Є.А. постанови від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65024987 надано список № 3029 згрупованих поштових відправлень за 12.04.2021 року (а.с. 42), з якого вбачається, що 12.04.2021 року на адресу боржника ОСОБА_1 , яка зазначена у виконавчому листі, а саме на адресу: АДРЕСА_1 , було здійснене відправлення рекомендованого поштового відправлення. Даючи аналіз такому доказу, суд вважає, що він не підтверджує факт направлення боржнику ОСОБА_1 саме постанови від 07.04.2021 року чи від 12.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65024987, враховуючи, що ОСОБА_1 є боржником не в одному виконавчому провадженні. Крім того, останньому могли направлятися і інші документи державного виконавця в цьому чи іншому виконавчому провадженні, в тому числі і постанова начальника відділу ДВС від 12.04.2021 року про перевірку виконавчого провадження чи постанова державного виконавця від 12.04.2021 року про скасування постанови від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65024987.

Разом з тим, суд враховує, що Центральним відділом ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не надано суду і доказів того, що на адресу боржника ОСОБА_1 направлялася і постанова державного виконавця від 12.04.2021 року про скасування постанови від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65024987.

Враховуючи, що скаржник вказує, що він дізнався про наявність оскаржуваних постанов лише 07.06.2021 року в зв`язку з чим і звернувся до суду із даною скаргою, і вказані доводи не спростовані іншими учасниками процесу, суд вважає, що строк на оскарження вищевказаних постанов від 07.04.2021 року та від 12.04.2021 року скаржником пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Разом з тим, суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України та частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 65024987) виконавець починає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 65024987) передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 65024987) чітко визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Статтею 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що державні виконавці, керівники та спеціалісти органів державної виконавчої служби є державними службовцями.

Відповідно до статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Таким чином, за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавець як державний службовець несе відповідальність в порядку, встановленому законом Закону України «Про державну службу» (дисциплінарну відповідальність).

Відповідно до приписів частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Аналіз наведеної правової норми свідчить, що перевірка виконавчого провадження як форма контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, в обов`язковому порядку проводиться у випадку надходження скарги стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника) або в разі виявлення відповідних порушень керівником вищого органу державної виконавчої служби.

Слід зауважити, що за приписами вказаної правової норми начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, може також з власної ініціативи провести перевірку виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 300/1795/19.

Таким чином, з викладеного слідує, що порушення державним виконавцем строків відкриття виконавчого провадження не може бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, суд враховує, що постанова старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюк Д.В. від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65024987 і так вже скасована (як постановою начальника відділу, так і постановою державного виконавця), тому підстав для скасування в судовому порядку немає.

А тому, з урахуванням викладеного вище, доводів скарги та доказів, якими вона обґрунтовується, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги Приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюка Дмитра Володимировича щодо винесення постанов від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65024987, від 12.04.2021 року про скасування постанови від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65024987, від 12.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65024987 та в частині скасування таких постанов.

Щодо вимог скарги в частині визнання дій старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюка Д.В. щодо винесення постанови від 12.04.2021 року про скасування постанови від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65024987 та в частині скасування такої постанови, то суд зазначає наступне.

Законом України «Про виконавче провадження» дійсно не передбачено права державного виконавця на скасування своєї постанови про відкриття виконавчого провадження. Даним Законом ці повноваження віднесені до компетенції начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

В судовому засіданні встановлено, що такі повноваження начальником Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горох В.А. були реалізовані, а саме була проведена перевірка виконавчого провадження №65024987, за результатами якої була винесена постанова від 12.04.2021 року про скасування постанови старшого державного виконавця Сиротюка Д.В. від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження №65024987. Одночасно даною постановою було зобов`язано державного виконавця Сиротюка Д.В. привести виконавче провадження №65024987 у відповідність до чинного законодавства. Враховуючи, що програма АСВП не передбачала можливості внесення до неї постанови начальника відділу ДВС, то державним виконавцем 12.04.2021 року і була винесена вищезгадана постанова про скасування своєї ж постанови, яка фактично дублювала постанову начальника відділу. Такі дії старшого державного виконавця Сиротюк Д.В. дійсно були вчинені не у спосіб, передбачений вищевказаним Законом, однак вони, на думку суду, не порушили прав та інтересів заявника, оскільки постанова від 07.04.2021 року вже і так була скасована постановою начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горох В.А. від 12.04.2021 року, що в подальшому і стало підставою для винесення постанови від 12.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження №65024987.

При цьому, суд враховує і наступне. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). За приписами статті 214 ЦПК України 2004 року визначення характеру спірних правовідносин відповідно до установлених обставин у справі, а також визначення правової норми, яка підлягає застосуванню, належить до обов`язків суду.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Під захистом права розуміється застосування державою примусу, спрямоване на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, компенсація витрат, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту права чи інтересу може бути визначено як вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи результату, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

При цьому спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач, скаржник), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання чи оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.08.20218 року (справа № 128/2994/16-ц, провадження № 61-6164св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 року (справа № 352/1021/19, провадження № 61-7648св20).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22.05.2019 року (справа № 524/6164/17 (провадження № 61-7152св18).

В даному випадку скасування постанови старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюка Д.В. від 12.04.2021 року про скасування постанови від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадженні ВП №65024987 та визнання його дій протиправними, не забезпечуватиме відновлення права скаржника приватного виконавця Бурмаги Є.А., оскільки залишається чинною постанова начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горох В.А. від 12.04.2021 року про перевірку виконавчого провадження №65024987, якою скасовано постанову старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюка Д.В. від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадженні ВП №65024987.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги приватного виконавця Бурмаги Є.А. і в частині визнання дій старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюка Д.В. щодо винесення постанови від 12.04.2021 року про скасування постанови від 07.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65024987, а також в частині скасування такої постанови.

Крім того, враховуючи, що в задоволенні скарги відмовлено, підстав для стягнення з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь приватного виконавця Бурмаги Є.А. витрат на правничу допомогу немає.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 3, 12, 80, 81, 259, 260, 261,263, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні скарги Приватного виконавця Бурмага Євгенія Анатолійовича на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиротюка Дмитра Володимировича та про скасування постанов - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 13.12.2021 року.

Головуючий В.М. Скляренко