Справа № 128/3390/19
РІШЕННЯ

Іменем України

14.04.2021 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої- судді Саєнко О.Б., при секретарі- Кобенда Ю.О.

за участю : позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивача- Ткаченко Т.В. , відповідача- ОСОБА_4 , представника відповідача- Горбатюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди,-

УСТАНОВИВ:

23.12.2019 позивачі звернулися до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом до відповідача , який обґрунтували тим, у 2010 році між ними та ОСОБА_4 виник конфлікт з приводу того, що ОСОБА_4 чинив їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою і житловим будинком.

Вказують, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області було зобов`язано відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачами житловим будинком та земельною ділянкою, а саме: здійснити демонтаж вигрібної ями за власний кошт на території його домоволодіння, але до сьогоднішнього дня він цього не виконав.

Зазначають, що протягом останніх 10 років відповідач постійно вичиняє злочини проти них, що змушувало їх неодноразово (більше 15 разів) звертатись до правоохоронних органів, внаслідок чого з відповідачем проводились профілактичні бесіди.

За рекомендаціями працівників поліції в 2014 році вони поставили на своєму будинку систему зовнішнього відеоспостереження, однак , відповідач постійно пошкоджує відеокамери (б`є залізною трубою, замащує фекаліями, зриває крюком із місця розташування, засліплює лазерними променями із пристроїв, які розташовує на території свого домоволодіння).

Вказують, що 16.12.2016 ОСОБА_4 кинув вибухові пристрої на їх домоволодіння, з приводу чого відкрите кримінальне провадження в районному відділі поліції, проводиться розслідування.

Крім цього, зазначають, що 08.11.2019 приблизно о 20 год. 30 хв. відповідач вкотре залізною трубою цілеспрямовано пошкодив одну відеокамеру та завдав збитків, внаслідок чого вони були змушені викликати працівників поліції, які склали протокол.

Вказують, що відеокамера, яку пошкодив відповідач, не підлягає відновленню, у зв`язку з чим вони були змушені замінити її на нову,тому вважають, що їм завдано діями відповідача майнової шкоди у розмірі 1417 гривень.

Крім цього, зазчначити , що їм незаконними діями відповідача було завдано моральної шкоди, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, діями відповідача було порушено їх нормальний спосіб життя, у результаті моральних страждань та постійного стресу їх здоров`я погіршилося, завдану моральну шкоду ОСОБА_1 оцінюють у розмірі 28 000 грн. та ОСОБА_2 - 14 000 грн.

Просять суд стягнути з відповідача на їх користь у рахунок відшкодування заподіяної їм майнової шкоди грошові кошти у сумі 1417, 00 гривень та моральної шкоди в розмірі 32000 гривень.

31.01.2020, через канцелярію суду, від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву (а.с.33-34), в якому відповідач не визнає позовні вимоги та заперечує проти їх задоволення. Вказав, що у позовній заяві позивачі зазначили, що він 08.11.2019 залізною трубою пошкодив відеокамеру, з цього приводу вони викликали працівників поліції; зазначають, що в травні та грудні 2018 він також бив відеокамери палицею, чим заподіяв їм моральну шкоду, проте згідно із долученими до позовної заяви листами Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області від 19.11.2019 та 29.11.2019 під час перевірки заяви ОСОБА_1 від 08.11.2019 щодо пошкодження камер відеоспостереження не встановлено особу, яка здійснила пошкодження.

Вказує, що крім того, згідно із актом обстеження ПП "Тріак" від 13.11.2019 при огляді виявлено, що на поверхні камери наклеєно поролон клейкою речовиною, у той же час відсутні будь-які пошкодження механічного характеру, що не відповідає викладеним у позовній заяві обставинам щодо пошкодження відеокамери залізною трубою.

Тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов з підстав зазначених у ньому , суду доповнив, що просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду та моральну у розмірах вказаних у прохальній частині їх позову, солідарно . Суду зазначив, що додані до матеріалів №4262 Вінницького ВП Вінницького РВП ГУНП у Вінницькій області про результати розгляду заяви гр. ОСОБА_1 , зареєстрованого в журнал ЄО Вінницького РВП ВВП №9061 від 08.11.2019 та матеріалів № 4543 Вінницького ВП Вінницького РВП ГУНП у Вінницької області по заяві гр. ОСОБА_1 зареєстрованого в журнал ЄО Вінницького РВП ВВП №9115 від 04.12.2018, диски CD-R, з зафіксованими на них інформацією з камери відеоспостереження , які ними подавалися до поліції разом із заявами, а також доданим ним диск до матеріалів даного позову , в ході судового засідання 14.04.2021 не відкрилися з вини суду, оскільки в суді немає необхідної програми, а суд не відклав судове засідання для надання ним іншого диску. Також суду зазначив, що купував камери відеоспостереження він , також він оплачував витрати у розмірі 1417, 00 гривень.

Позивач ОСОБА_2 позов підтримала з підстав зазначених у ньому , просила його задовільнити в повному обсязі; підтримала позицію позивача ОСОБА_1 . Суду доповнила, що розмір моральної шкоди визначений ними з урахуванням довготривалих страждань від дій відповідача, якій неодноразово пошкоджує їх майно, що негативно впливає на їх стан здоров`я; вони хворіють, що потребує лікування та купівлю медикаментів. Від негативних дій відповідача у неї розвилося захворювання очей.

Представник позивачів - адвокат Ткаченко Т.В. просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених позивачами , суду зазначила, що наявних доказів, що містяться в матеріалах справи, достатньо для задоволення позову у повному обсязі, оскільки саме від дії відповідача ОСОБА_4 була пошкоджена камера відеоспостереження позивачів.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав , просив відмовити у його задоволені з підставі зазначених ним у відзиві на позов.

Представник відповідача- адвокат Горбатюк В.В. заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає , що позивачі не довели перед судом належними та допустимими доками, що камеру відеоспостереження пошкодив саме ОСОБА_4 . Просив відмовити в задоволенні позовуза необгрунтованістю.

Вислухавши вступне слово сторін та їх представників, вивчивши позов, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що підлягають відмові у задоволені виходячи з такого.

Судом установлено, що 02.04.2014 між ПП «Тріак» в особі директора Кисляка Б.В. та ОСОБА_1 укладено договір №1 П (монтажу обладнання) щодо виконання роботи по монтажу системи відеонагляду, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується виконати за завданням замовника роботи по монтажу системи відеонагляду (а.с.7).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21.01.2015 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди; зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зобов`язання не здійснювати відеоспостереження і відеофіксацію будинковолодіння і його території, про стягнення моральної шкоди відмовлено у задоволенні позовних вимог, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_4 (а.с.36-39).

Відповідно до акту обстеження обладнання ПП «Тріак» від 13.11.2019 судом установлено, що за зверненням ОСОБА_1 було проведено обстеження системи відеоспостереження на місці експлуатації - приватний будинок АДРЕСА_1 , в результаті якого встановлено, що немає зображення з відеокамери, згідно архівного відео від 08.11.2019 о 21:07 та виявлено, що з сусідньої ділянки шестом було торкання відеокамери, після чого зображення зникло. При огляді на лицевій поверхні камери наклеєно, невстановленою клейкою речовиною, поролон, видалення якої неможливо. В результаті очистки скло камери пошкоджено, ремонт неможливий. Рекомендації: замінити камеру через неможливість ремонту (а.с.8).

Згідно розрахунку вартості технічного обслуговування за договором ПП «Тріак» від 13.11.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено перевірку роботи камери НD, аналогової камери (без підйому до кам.), установку на заміну відеокамер, висота уст. до 4, 5 м., здійснено позаплановий виїзд, проведено діагностику несправностей (транспорті витрати включено), витратні матеріали та комплектуючі: відеокамери НАС - HFW1200R, загальна вартість яких становить- 1392, 00 грн.(а.с.9).

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 21.11.2019 ОСОБА_1 перерахував на рахунок ПП «Тріак» грошові кошти в сумі 1392, 00 грн.(а.с.10).

Згідно до розрахунку-фактури № TP-0000177 від 12.11.2019 вартість відеокамери HAC -HFW1200RP становить 648,00 грн., вартість обслуговування системи відеонагляду становить 744, 00 грн., що разом складає з ПДВ - 1392, 00 грн. (а.с.11).

Згідно копії листа начальника Вінницького ВП Вінницького ВП Вінницького РВП ГУНР у Вінницькій області Яворського О.Л., №13034/202/01-2018 від 22.12.2018 , судом установлено, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що його заява відносно ОСОБА_4 зареєстрована у журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення від 04.12.2018 за №9115 (висновок №4543). Під час перевірки ознак злочину, передбаченого ст. 296 КК України в діях ОСОБА_4 не встановлено (а.с.12).

Відповідно до копії листа Вінницького районного відділення поліції ГУНП у Вінницькій області №13231/202/01-2019 від 19.11.2019, судом установлено , що заяву відносно ОСОБА_4 по факту пошкодження відеокамери зареєстровано в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення від 08.11.2019 за №9061, (висновок №4262). Під час перевірки встановити особу, яка здійснила пошкодження камери відеоспостереження не представлялося можливим. Розгляд заяви припинено (а.с.13).

Згідно листа начальника Вінницького районного відділення поліції ГУНП у Вінницькій області Яворського О. № 13740/202-01-2019 від 29.11.2019 ОСОБА_1 , судом установлено, що його заяву від 21.11.2019 по факту пошкодження відеокамери зареєстровано в канцелярії Вінницького РВП ГУНП від 21.11.2019 за №К -119. З приводу непогодження із відповіддю по Заяві від 08.11.2019, яка була зареєстрована в ЄО Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області № 9061, додатково повідомлено, що під час перевірки заяви по факту пошкодження камери відеоспостереження гр. ОСОБА_4 встановлено з наданих ОСОБА_1 відеозаписів, що пошкодження вказаної камери здійснювалось із домоволодіння гр. ОСОБА_4 , невідомим предметом продовгуватої форми, однак встановити особу, яка тримала в руках даний предмет не представилося можливим у зв`язку із поганою якістю відеозапису. Розгляд заяви ОСОБА_1 припинено (а.с.14).

Відповідно до листа начальника Вінницького ВП Вінницького РВП ГУНП у Вінницькій області Яворського О. убачається, що 04.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до Вінницького РВП щодо прийняття мір щодо гр. ОСОБА_4 жителя с. Зарванці, який намагався пошкодити камеру відеоспостереження, розташовану на будинку ОСОБА_1 (ЄО №9061 від 08.11.2019). За результатами розгляду заяви, працівниками Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області було проведено перевірки вищевказаним фактам та було прийнято рішення про припинення розгляду повідомлення у зв`язку з відсутністю в матеріалах перевірки ознак кримінального правопорушення(а.с.70).

В судовому засіданні були досліджені матеріали за №4262 Вінницького ВП Вінницького РВП ГУНП у Вінницькій області, про результати розгляду заяви гр. ОСОБА_1 , зареєстрованого в журналі ЄО Вінницького РВП ВВП №9061 від 08.11.2019, відповідно до яких, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.11.2019 про те, щоб прийняли міри до його сусіда ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_2 , який 08.11.2019 близько 21.00 год. пошкодив належну ОСОБА_1 камеру відеоспостереження, яка була розміщена на його будинку, вжитими заходами встановити особу, яка здійснила пошкодження не представилося можливим. Також встановлено, що очевидці даної події відсутні. Під час перевірки заявником було надано відеозапис із пошкодженої камери, однак у зв`язку із поганою якістю відеозапису, а також тим, що відеозапис здійснювався в темну пору доби, встановити обставини події із даного відео не представилося можливим.

Також , судом було досліджені матеріали № 4543 Вінницького ВП Вінницького РВП ГУНП у Вінницької області по заяві гр. ОСОБА_1 зареєстрованого в журналі ЄО Вінницького РВП ВВП №9115 від 04.12.2018, згідно яких судом установлено, що 04.12.2018 до Вінницького РВП ВВП ГУНП надійшла письмова заява від гр. ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , про прийняття мір до його сусіда гр. ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_2 , який 04.12.2018 близько 15.30 год. намагався пошкодити належні йому камери відеоспостереження, які розташовані на його будинку. Від дачі пояснень з даного приводу гр. ОСОБА_4 відмовився та під час спілкування повідомив, що у нього не було наміру пошкодити камери сусіда, а він мав на меті лише їх повернути, оскільки вони проводять відеозйомку його домоволодіння; під час перевірки ознак злочину, передбаченого ст. 296 КК України в діях гр. ОСОБА_4 не встановлено.

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін виник спір. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього і в її заподіянні. Згідно ч. ч.1-3 до ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до положень встановлених статтею 1167 ЦК України загальних підстав для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювана і шкодою; вина в заподіянні шкоди. Згідно п. 3 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.п. 4,5 вищевказаної постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також і інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачі просять стягнути з відповідача солідорно майнову шкоду в розмірі 1417, 00 гривень, оскільки вважають, що відповідач пошкодив належну їм відеокамеру.

В обгрунтування завданої моральної шкоди позивачі зазначили, що діями відповідача їм завдано моральної шкоди, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, порушено їх нормальний спосіб життя, внаслідок моральних страждань та постійного стресу їх здоров`я погіршилося.

Суд ще раз звертає увагу позивачів на диспозитивність цивільного судочинства ( ч.1 ст. 13 ЦПК України) , а саме те, що суд розглядає цивільну справу в межах заявлених ними позовних вимог, тобто підлягає встановленню судом у даній справі доведеність обставин зазначених позивачами у позові щодо події , яка сталася 08.11.2019.

Додані позивачами до матеріалів справи 4 фото роздруківки з камери відеоспостереження ( а.с.26-27) в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає неналежним доказом по даній справі, оскільки на цих зображеннях зафіксована дата їх фіксування - 16.04.2014, а підстави даного позову - це обставини події, які сталися саме 08.11.2019.

Із акту обстеження обладнання ПП «Тріак» від 13.11.2019, неможливо дійти висновку про те, що саме дії відповідача ОСОБА_4 стали безпосередньою причиною пошкодження камери відеоспостереження.

Також, доданий до матеріалів даної цивільної справи позивачами 17.01.2020 диск CD-R, є неналежним доказом, оскільки після його запуску в судовому засіданні 14.04.2021 він не відтворювався.

В свою чергу, суд відмовив у задоволені клопотання позивача ОСОБА_1 14.04.2021 у судовому засіданні про надання йому часу для подачі суду іншої копії диску CD-R, оскільки згідно до п.4 ст.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подати усі наявні у них докази в порядку а строки, встановлені законом або судом.

Так, згідно до ч.ч.2,4 ст.83 ЦПК України, передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В свою чергу, судом, проводилося два рази підготовче засідання (24.06.2020, 30.07.2020) у даній справі, в ході якого, суд, у відповідності до п.п.7,10 ч.2 ст.197 ЦПК України, надавав можливість подати суду усі наявні у сторін та їх представників докази , чим ОСОБА_1 неодноразово користувався, тому суд вважає, що у позивачів було достатньо часу щоб пересвідчитися у належності та достовірності поданих ними доказів.

Отже, підстав оголошувати перерву в судовому засіданні 14.04.2021 у суду не було.

Стосовно посилання у судових дебатах позивача ОСОБА_1 , на те що суд не дослідив у судовому засіданні поданий ним 17.01.2020 речовий доказ- пошкоджену камеру відеоспостереження, суд вважає дане твердження таким , що не заслуговує на увагу , оскільки згідно до ч.2 ст. 80 ЦПК України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тому, не дослідження безпосередньо у судовому засіданні 14.04.2021 вищевказаного речового доказу, який був поданий позивачами на підтвердження наявності на неї пошкоджень, не впливає на висновки суду про недоведеності позивачами жодним належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом того, що 08.11.2019 приблизно о 20 год. 30 хв. саме відповідач ОСОБА_4 умисно пошкодив вищевказану камеру відеоспостереження.

Посилання позивачів на наявність доказів у матеріалі №4262 Вінницького ВП Вінницького РВП ГУНП у Вінницькій області про результати розгляду заяви гр. ОСОБА_1 , зареєстрованого в журналі ЄО Вінницького РВП ВВП №9061 від 08.11.2019, вини ОСОБА_4 , а також наявність диску CD-R, який відтворювався та який в судовому засіданні 14.04.2021 - з вини суду - не відтворився, суд вважає хибними та такими , що спростовуються самими цими матеріалами, відповідно до яких, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.11.2019 про те, щоб прийняли міри до його сусіда ОСОБА_4 , який 08.11.2019 близько 21.00 год. пошкодив належну ОСОБА_1 камеру відеоспостереження, яка була розміщена на його будинку, вжитими заходами встановити особу, яка здійснила пошкодження не представилося можливим; також встановлено, що очевидці даної події відсутні; під час перевірки заявником було надано відеозапис із пошкодженої камери, однак у зв`язку із поганою якістю відеозапису, а також тим, що відеозапис здійснювався в темну пору доби, встановити обставини події із даного відео не представилося можливим.

Тому, виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне відмовити повністю позивачам у задоволені позову за необґрунтованістю. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України та відносить їх на рахунок держави, оскільки позивачі є інвалідами 2 групи, а така категорія громадян звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, ст. 268 ЦПК України, Суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди,- відмовити повністю за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 26.04.2021.

Суддя: О.Б. Саєнко