РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/4183/21

провадження у справі № 2/0285/1000/21

20 грудня 2021 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………………Літвин О. О.,

секретаря………………….……......Клечковської М. М.,

розглянувши відкритому у судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами загального позовного провадження

за позовом ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

до територіальної громади с. Кикова в особі Стриївської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області

про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі у серпні 2021 року звернулись до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 01.11.2021, просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну частку (пай) реформованого ПСП Україна, розміром 3,05 умовних кадастрових гектарів (далі Земельний пай), за рахунок невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) за межами с. Кикова в адміністративних межах Стриївської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, по 1/3 частині за кожним.

В обґрунтування своїх вимог зазначили, що після смерті чоловіка та батька відкрилась спадщина, що складається з Земельного паю, який він набув як член ПСП Україна та був включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За життя сертифікат на право на Земельний пай померлий не отримав. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд визнати за ними право на землю у порядку спадкування за законом.

Сторони в судове засідання не прибули, в письмових заявах просили розгляд справи провести за їх відсутності. Позивачі позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти чого представник відповідача не заперечив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кикова Новоград-Волинського району Житомирської області помер ОСОБА_4 . Разом з ним проживали дружина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , позивачі по даній справі.

За життя померлий був включений в списки громадян, які мали право на земельну частку (пай) реформованого КПС Україна Новоград-Волинського району Житомирської області під номером 603. Державний акт на право колективної власності на землю КПС Україна видано 20.08.1995.

Сертифікат на ім`я ОСОБА_4 не реєструвався і не видавався.

КПС Україна розташовувався на території Киківської сільської ради, яка після реформування органів місцевого самоврядування ввійшла до складу Стриївської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області.

Розмір земельної частки (паю), згідно розрахунку по реформованому КСП Україна, становить 3,05 в умовно кадастрових гектарах.

Позивачі є спадкоємицями померлого за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.07.2021 їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Земельний пайу зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу сертифікату.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, виникли до набрання чинності ЦК України, отже для вирішення цієї справи підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР.

Відповідно до положень ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на земельну частку (пай), є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі за текстом Закон) визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі за текстом Порядок). У цьому разі необхідно враховувати, що згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Право на земельну частку (пай) згідно з п.2 Порядку паювання земель мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За приписами ст.ст.5, 22 Земельного кодексу України 1990 року (далі за текстом ЗК 1990) кожний член КСП у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), право власності на яку виникає після одержання документа, що посвідчує це право.

Державний акт на право колективної власності на землю видається КСП із зазначенням розмірів земель, що перебувають у його власності і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян (ст.23 ЗК 1990).

Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі ст.9 ЦК Української РСР здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік.

Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи слідує, що на день видачі КСП Україна державного акта на право колективної власності на землю (20 серпня 1995 року) померлий ОСОБА_4 був членом цього КСП, а тому суд вважає, що він правомірно набув на землю права, у зв`язку із чим її можна вважати спадковим майном померлого, а отже права позивачів, як спадкоємців, порушені.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачами своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання права власності в рівних частках в порядку спадкування за законом на Земельний пай, який залишився після смерті ОСОБА_4 .

Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

право власності по 1/3 частині за кожною

на земельну частку (пай) реформованого ПСП Україна,

розміром 3,05 умовних кадастрових гектарів, за рахунок невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) за межами с. Кикова в адміністративних межах Стриївської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.О.Літвин