Справа №524/7556/20
Провадження №2/524/887/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Кулинич М.М., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 , представника відповідача - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про припинення права власності ОСОБА_3 і визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона та відповідач є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Через те, що спільне проживання з відповідачем є неможливим, вона разом із доньками із січня 2020 року проживає у матері. Відповідач своїми діями створює конфліктні ситуації, висловлює погрози фізичною розправою. Зробити розподіл квартири або виділ в натурі неможливо, що підтверджується висновком експерта. Їй відомо, що відповідач зареєстрований в м.Хорол та має право власності на частину будинку. Вартість Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 згідно висновку експерта становить 163807 грн, однак вона вважає, що компенсації відповідачу за його частку в спільному майні підлягають кошти, що становлять різницю між оцінкою та заборгованістю у виконавчому провадженні про стягнення із відповідача на її користь коштів.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначили, що відносини, які склались між сторонами унеможливлюють їх спільне проживання. Вважають, що сума компенсації є достатньою для придбання нового житла. Звертали увагу, що відповідач має інше житло в м.Хорол.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві відповідач зазначив, що проти задоволення позову він заперечує. Вказав, що будинок АДРЕСА_2 належить його матері на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку. Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 є його єдиним житлом, яке належить йому на праві власності. Вважає, що заявлені позивачем вимоги порушують його конституційне право власності на житло. Звертав увагу, що він офіційно працевлаштований та з його заробітної плати здійснюється відрахування по сплаті аліментів, а також на виконання рішення про стягнення з нього коштів на користь позивача. У зв`язку із цим, він має можливість виплатити позивачу кошти за рішенням суду. Крім того, вважає, що позивачем не було доведено те, що спільне проживання є неможливим.

В судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували. Відповідач зазначив, що іншого житла він не має, а за кошті, які позивач пропонує неможливо придбати інше житло.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

25.02.2021 закрито підготовче провадження.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Глушко О.В. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є власниками квартири АДРЕСА_1 , частка кожного із співвласників становить Ѕ частину. Вказані обставини підтверджуються копією договору купівлі продажу квартири та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37998773 від 25.05.2015.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.06.2020 по справі №524/723/20 шлюб між сторонами було розірвано.

Сторони є батьками малолітніх доньок, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 18.11.2014, серії НОМЕР_2 від 18.05.2017 та актом ТОВ «Місто для людей Кременчук» від 17.06.2020.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно до ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В ст.365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Підстави набуття права власності врегульовано статтею 328 Цивільного кодексу України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ОЦІНКА СУДУ

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) зазначено, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Та обставина, що відповідач та її діти зареєстровані в іншому житловому приміщенні само по собі не є підставою для висновку про те, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, оскільки доказами по справі підтверджено, що таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім`ї».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку».

Оцінюючи наявність та доведеність існування підстав, визначених в п.п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України суд відзначає наступне.

Так, в своєму позові ОСОБА_1 посилалась на дві обставини, а саме на те, що спірна квартира є неподільною та спільне володіння і користування майном є неможливим.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано висновок експерта №73-20 від 04.11.2020 яким було визначено варіанти встановлення порядку користування квартирою та визначено її ринкову вартість. Так, суд відзначає, що вказаний висновок не підтверджує доводи позивача про те, що поділ спірної квартири є неможливим, а лише визначає можливі варіанти встановлення порядку користування квартирою. Інших доказів суду надано не було.

На підтвердження доводів про неможливість спільного володіння і користування майном позивачем долучено відповідь Кременчуцького відділу поліції, копію пояснень та копію талону-повідомлення єдиного обліку №20874.

Суд відзначає, що зміст вказаних документів не підтверджує існування напружених відносин між сторонами. Небажання одного із співвласників користуватись майном спільно з іншим співвласником не є обставиною, яка б підтверджувала неможливість спільного володіння і користування майном.

Крім того, враховуючи те, що відповідач не має іншого житла, а його місце роботи знаходиться в м.Кременчуці, суд вважає, що позбавлення відповідача частки у праві власності завдасть істотної шкоди його інтересам.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами обставини, передбачені в п.п.2,3 ч.1 ст.365 ЦК України, які в сукупності з обставиною, визначеною п.4 ч.1 ст.365 ЦК України, слугували б підставою для позбавлення ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину квартири.

Таким чином, позовна вимога про припинення права власності ОСОБА_3 . на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні вимоги позивача про припинення права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 відмовлено, то не підлягає задоволенню і вимога про визнання права власності позивача на цю частку.

Крім того, суд відзначає, що позивачем не в повному обсязі внесено кошти на депозитний рахунок суду. Суд відзначає, що положення ст.365 ЦК України щодо попереднього внесення коштів на депозитний рахунок не передбачають внесення коштів в меншому розмірі ніж вартість частки співвласника навіть за наявності будь-яких інших зобов`язань.

Судові витрати покладаються на позивача, а внесені на депозит суду кошти підлягають поверненню позивачу.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності - залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 кошти в сумі 80546,04 грн, внесені на депозитний рахунок суду(призначення платежу грошова компенсація за Ѕ частину АДРЕСА_1 у справі 524/7556/20 за позовом ОСОБА_1 ) відповідно до квитанції від 19.02.2021 №30981492.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.04.2021

Суддя Д.Д.Андрієць