ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Херсон

номер справи: 654/4118/20

номер провадження: 22-ц/819/752/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 лютого 2021 року у складі судді Ширінської О.Х. в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просила:

стягнути щомісячно з ОСОБА_1 на її користь аліменти на її утримання, як дружини, у твердій грошовій формі в розмірі 1 000,00 грн, починаючи стягнення з моменту подачі до суду позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років та аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій формі у розмірі 3 000,00 грн, починаючи з моменту подачі до суду позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем знаходиться у шлюбі та вони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, вона одна виховує доньку, має скрутне матеріальне становище, відповідач матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що має місце роботи в ПП «Органік Систем». Зазначила, що разом з чоловіком не проживає, звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та наведені нею обставини є підставою для задоволення заявленх позовних вимог.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 лютого 2021 року позов задоволено. Суд ухвалив: Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання аліменти у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 30.11.2020 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 30.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити, а аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнути в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в судовому засіданні суду першої інстанції захищав свої інтереси самостійно, без правової допомоги, а тому не зрозумів суті позовнимх вимог та рішення суду. Разом з тим, посилаючись на ст. 75 СК України, вважає, що позивачка не надала доказів того, що є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги та зауважує, що не має можливості надавати дружині таку допомогу, оскільки знаходиться на обліку як безробітний в Голопристанському МРЦЗ. Також вважає, що розмір аліментів в 3000 грн щомісячно на утримання дитини теж не є аргументованим, оскілький його фінансовий стан не надає можливості виконувати аліментні зобов`язання в заявленому позивачкою розмірі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачка та її представник пояснили, що доводи апеляційної скарги не визнають, оскільки відповідач взагалі не надає будь-якої підтримки та допомоги дитині та дружині, є здоровою, працездатною людиною, витрати на утримання малолітньої дитини є значними, позивачка в силу віку дитини не має можливості заробляти на житезабезпечення своє та дитини.

Заслухавши доповідача, позивача та відповідача, їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, посилаючись на норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, обов`язок відповідача утримувати дитину, визнання ним позовних вимог дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Згідно з частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частинами першою, другою статті 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі справа № 344/10971/16-ц (провадження № 61-46794св18), який підлягає застосуванню відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає про стягнення з нього аліментів в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в розмірі 50% від усіх видів заробітку (доходу), колегія суддів, враховуючи те, що аліменти стягуються до повноліття дитини вважає, що заявлений позивачкою розмір 3 000 грн щомісячно, не є таким, що унеможливлює його сплату відповідачем виходячи з його позиції щодо сплати ним аліментів на утримання дитини в розмірі 50% від усіх видів заробітку (доходу).

Суд визначив спосіб стягнення аліментів за вимогами позивача, яка обрала саме такий спосіб захисту свого права в частині аліментних зобов`язань відповідача. Крім того, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідачем не оспорюється, що малолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю ОСОБА_2 .

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач пояснив, що він розуміє батьківську відповідальність за утримання дитини, проте кошти на утримання малолітньої доньки не надавав. Зазначає, що усвідомлює і відповідальність за дружину, проте також не надав їй допомоги.

Також пояснив, що має вищу освіту, отримав спеціальність судноводія, працював, проте наразі за особистими обставинами, які полягають у отриманні певних документів для роботи на суднах, не працює за фахом, але має такі наміри.

Підстави зміни своєї позиції у визнанні позовних вимог в суді першої інстанції та подання апеляційної скарги визначив своїм матеріальним станом, як особа, яка не працює.

Колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є працездатною, здоровою особою та відсутність можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини ним не доведена, а посилання на перебування ним на обліку як безробітного в Голопристанському МРЦЗ з 07.12.2020 року не є таким, що унеможливлює сплату аліментів на утримання дитини, оскільки в силу віку та стану здоров`я, освіти, він не позбавлений можливості заробляти кошти на утримання як дружини, так і дитини.

Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача аліментів на її утримання, суд першої інстанції виходив з принципу справедливості та розумності, з урахуванням її потреб під час догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку, можливостей відповідача, приймаючи до уваги, що відповідач визнав позов, стягнув аліменти на утримання дружини у розмірі 1000 грн щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку та такі висновки суду відповідачем не спростовані.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що позивач не надала доказів, щодо матеріальної допомоги, не береться до уваги, у зв`язку з тим, що подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не грунтуються на нормах матеріального та процесуального права, встановлених судом першої інстанції обставинах справи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підлягають відхилення, а рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права залишенню без змін.

Заявлене представником позивачки, адвокатом Рахімовим В.А., клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн, задоволенню не підлягає з таких підстав. З договору про надання правничої допомоги від 05.04.2021 року вбачається, що гонорар визначається за домовленістю сторін та визначається у відповідних додатках до цього договору, який є невід`ємною частиною. Разом з тим, такі документи суду не надані, а розрахунок виконаних робіт, наданий у судовому засіданні 27.04.2021 року не є таким додатком.

Керуючись ст.ст. 376,374,375,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області. від 02 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст судового рішено складено 29 квітня 2021 року

Суддя І.В. Склярська