Справа № 758/2928/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - адвоката Майтапової В.Ю.,

представника відповідача-1 - адвоката Танащука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райфффайзен Банк Аваль» (попередня назва - Публічне акціонерне товариство «Райфффайзен Банк Аваль») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року позивач ПАТ «Райфффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (відповідач-1) та ОСОБА_2 (відповідач-2) солідарно заборгованість за кредитним договором № від 12.06.2008 року, станом на 17.02.2015 року в сумі 25 982,92 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ-684 876,33 грн., яка складається з: 21 715,70 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ -572 397,90 грн. - заборгованість по кредиту в т.ч. прострочення по курсу НБУ - 7 644,55 грн.; 1 832,66 дол. США, що еквівалентно по курс НБУ - 48 306,56 грн. заборгованість по відсоткам - в т.ч. прострочена заборгованість по відсоткам - 1 791,01 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ - 47 208,72 грн.; 2 434,56 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ- 64 171,87 грн.- розрахована пеня.

Позов мотивований тим, що 12.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом із статуту та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 20 400,00 дол. США (двадцять тисяч чотириста доларів США 00 центів). Кредит- надано на строк 120 місяців, остаточна дата погашення кредиту - 12.06.2018 року (1.1.6 кредитного договору). Процентна ставка за користування кредитними коштами складає. 14,00 % річних. (1.2.1 кредитного договору). Надання кредиту здійснюється у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок Позичальника. Факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку Позичальника. Таким чином Банк виконав свої зобов`язання перед Позичальником за кредитним договором, надавши Позичальнику кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. 23 липня 2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №1, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, збільшено строк кредиту на 120 місяців. Дата остаточного погашення кредиту 12 червня 2028 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 12.06.2008 року між Позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № відповідно до умов п. 1.2 якого Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Банком відповідати по борговим зобов`язанням Боржника - ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору № від 12.06.2008 року в повному обсязі цих зобов`язань. Відповідно до п. 2.1 цього договору у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, Поручитель несе солідарну відповідальність перёд Банком у тому ж обсязі що і Боржник включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Позичальник не виконує належним чином свої грошові зобов`язання за кредитним договором. Позичальнику було направлено вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором за вих. №114-0-0-00/15-14877 та Поручителю було направлено вимогу про необхідність виконання зобов`язань вих. №114-0-0-00/15-12653, проте заборгованість погашена так і не було.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 07.04.2015 року (суддя Роман О.А.).

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 04.12.2017 р. матеріали вказаної справи передані на розгляд судді Ларіоновій Н.М.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 18.07.2018 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_2 , в якій позивач за зустрічним позовом, посилаючись на захист прав споживача, просив: 1) розірвати кредитний договір № від 12.06.2008 року, укладений між ним та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яке змінило свою організаційно-правову форму на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»; 2) встановити порядок та строки повернення позивачем боргу за даним кредитним договором в розмірі визначеному судом на момент його розірвання, розстрочивши таке повернення на п`ять років, шляхом внесення грошових коштів на вказаний відповідачем рахунок рівними частками в останній робочий день кожного місяця, починаючи з наступного місяця після набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Ухвалою від 18.07.2018 року визнано необгрунтованим відвід головуючому по справі - судді Ларіоновій Н.М., заявлений представником відповідачів - ОСОБА_3 .

Ухвалою від 23.07.2018 р. відмовлено у задоволенні заяви представника відповідачів - ОСОБА_3 про відвід судді Ларіонової Н.М. (головуючий - суддя Васильченко О.В.).

В листопаді 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль»", третя особа: ОСОБА_2 , в якому просить: 1) розірвати кредитний договір № від 12.06.2008 року, укладений між ним та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яке змінило свою організаційно-правову форму на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»; 2) встановити порядок та строки повернення позивачем боргу за даним кредитним договором в розмірі визначеному судом на момент його розірвання, розстрочивши таке повернення на п`ять років, шляхом внесення грошових коштів на вказаний відповідачем рахунок рівними частками в останній робочий день кожного місяця, починаючи з наступного місяця після набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Ухвалою від 15.07.2019 року залишено без руху вищевказаний зустрічний позов з наданням ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір.

Ухвалою від 20.08.2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду (за заявою представника позивача за зустрічним позовом та в зв`язку із неусуненням недоліків) та підготовче провадження у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» закрито.

Під час підготовчого провадження представником відповідача-1 ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, в якій сторона відповідача зазначає, що позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яке змінило свою організаційно-правову форму на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № . У відповідності до умов Договору Банк взяв на себе обов`язок надати Позичальнику кредит в іноземній валюті (в доларах СІЛА) строком на 120 місяців під 14,0% річних. Після підписання сторонами Кредитного договору додатковою угодою № 1 від 23 липня 2009 року збільшено строк кредиту на 120 місяців та на період з 23.07.2009 р. по 13.07.2010 р. встановлено кредитні канікули зі зміною графіка погашення кредиту. Окрім копії довідки про рух коштів на поточному рахунку відповідача позивач не додав до позовної заяви доказів видачі Банком і отримання Позичальником кредитних коштів в заявленій у позові сумі. Окрім цього, довідка показує надходження коштів, але не відображає факт їх отримання Позичальником чи переведення ним на інші рахунки. Із зазначеної позивачем суми стягнення лише частина є простроченою. З додатків до позовної заяви, позивач не надав жодного належного та допустимого доказу того, що така вимога відповідачу надсилалась чи була вручена в інший законним спосіб. Отже, строк повернення непростроченої частини кредитних коштів для відповідача ще не настав. Таким чином, розмір нарахованої позивачем неустойки є неспівмірним з понесеними ним збитками, докази яких суду не надані. Позивач не надав доказів того, що кредит не є списаними чи відступленими третім особам. Тому просив суд перевірити дану обставину, яка має значення для справи.

Під час підготовчого провадження представником АТ «Райффайзен Банк Аваль» подано відповідь на відзив, в якому сторона позивача зазначає, що перед укладенням та підписанням Кредитного договору, Позичальник 16.05.2008 року звернувся до Банку із Заявою-анкетою на отримання кредиту, де в графі 1 «Відомості про кредит» власноручно зазначив, що має намір отримати кредит, обрав валюту кредитування - долар США, суму кредиту, строк та зазначив мету, тобто цільове використання кредиту. Так, 12.06.2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 20 400,00 дол. США, на строк 120 місяців та процентною ставкою за користування кредитними - 14,00 % річних. Надання кредиту здійснювалось у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок Позичальника. Відповідно до висновку Вищого господарського суду України, наведеному в Постанові Вищого господарського суду України від 06.04.2017 року у справі № 905/2009/15, банківські виписки є належними доказами на підтвердження видачі кредиту. Укладення договору із кредитодавцем на отримання кредиту відповідало внутрішній волі позичальника. Кредитний договір було укладено та підписано за згоди двох сторін - Позивача та Відповідача-1, які досягли згоди щодо істотних умов договору, а саме надання кредиту ОСОБА_1 . Окрім того, перед укладенням відповідного кредитного договору, Позивача було ознайомлено із усіма умовами кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту, що підтверджується п. 15. 7 кредитного договору, та додатками до кредитного договору. Останній не мав зауважень, претензій щодо наданої інформації. ОСОБА_1 було засвідчено, що відповідна інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною. До того ж, 23 липня 2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №1, перед укладанням якої ОСОБА_1 ознайомився із сукупною вартістю кредиту та отримав другий примірник. Таким чином, подальші та узгоджені дії Позивача щодо укладення додаткових угод та внесення коштів в іноземній валюті спрямованих на врегулювання кредитної заборгованості та на часткове виконання умов кредитного договору, свідчать про визнання факту отримання кредитних коштів, розуміння положень відповідного договору та наявність зобов`язань за таким договором. Позичальник не правильно цитує п. п. 9.1 Кредитного договору, відповідно до якого у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, Банк має право вимагати дострокового погашення кредиту Позичальником в повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред`явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом, пеню та штрафи. На підставі п. 9.2 Кредитного договору кредитор вправі пред`явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту. Позичальнику 23.12.2014 року було направлено вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором за вих. №114-0-0-00/15-14877 та Поручителю було направлено вимогу про необхідність виконання зобов`язань вих. №114-0-0-00/15-12653, які відповідачі отримали 26.12.2014 року, що підтверджується зворотними повідомленнями.

Відповідачем-1 ОСОБА_1 подано додаткові пояснення, в яких зазначає, що згідно з Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, копія документа - це документ, що містить точне знакове відтворення змісту чи інформації іншого документа і в окремих випадках деяких його зовнішніх ознак. Аналогічне визначення міститься і у Національному стандарті України «Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять» ДСТУ 2732:2004, затвердженому наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 травня 2004 р. № 97, в якому також містяться й деякі інші відповідні визначення: засвідчена копія (службового документа) - копія службового документа, що містить реквізити, які в окремих випадках надають їй юридичної сили оригіналу. Однак, до позовної заяви позивач надав копії документів, що зроблені з електронної копії документів, які містяться в електронному архіві Банку, про що зазначено безпосередньо на самих документах наданих суду. Вказане свідчить про невідповідність наданих копій документів процесуальним нормам та ставить під сумнів наявність у позивача їх оригіналів. Щодо твердження позивача про те, що «Надання кредиту здійснюється у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника». Однак, вказаних заяви про відкриття поточного рахунку та договору про відкриття та ведення банківського рахунку Банк до суду не надав, що може свідчити про відкриття поточного рахунку без волі на це ОСОБА_1 , яка повинна бути виражена в підписаних ним відповідних заяві та договорі або про не відкриття такого рахунку взагалі. Не подані Банком разом з позовом заяви про відкриття поточного рахунку та договору про відкриття та ведення банківського рахунку, у разі їх подання не повинні прийматися судом до уваги, оскільки строки на їх подання вже пропущено, а будь-які причини неподання вказаних документів, на які позивач буде посилатися, є необ`єктивними та не повинні прийматися судом до уваги. Щодо поданого Позивачем додатку № 1 до кредитного договору № від 12.06.2008 року, то кредитний договір № від 12.06.2008 року не містить графіку платежів, який би відповідав вимогам Правил. По-друге документ названий додатком до кредитного договору є графіком платежів лише тому, що так написано кульковою ручкою на ньому та так зазначений документ називає Банк. Жодні інші позначення про те, що це є додатком до кредитного договору та що це є графіком платежів відсутні. Отже, вказаний документ не може бути додатком до кредитного договору та графіком платежів лише тому, що так написано невідомою особою на ньому та тому, що так хоче Банк. Крім того, невідомо коли було вчинено цей напис - станом на дату укладення кредитного договору чи на дату подання позову до суду. На підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів Банк надав виписку по рахунку від 17.02.2015 року за період з 17.02.2008 року по 17.02.2009 року. Однак, вказаний документ не може підтверджувати факт видачі кредиту ОСОБА_1 . Отже, доказами, які підтверджують видачу кредиту, наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (п. 4.3. Положення № 254). Враховуючи вищевикладене, надана Банком виписка по рахунку від 17.02.2015 року не є первинним документом, який підтверджує видачу кредитних коштів ОСОБА_1 , оскільки не містить всіх вищевказаних реквізитів, які передбачені для первісного документу, складена не в день здійснення операції та не передбачена як така нормативно-правовими документами. Таким чином, якщо Банк вважає, що виписка по рахунку від 17.02.20215 року є первинним документом, то вона повинна була б бути складена під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, тобто 12.06.2008 року. Однак, вказана виписка складена 17.02.2015 року. Тобто, позивач зобов`язаний надати суду конкретні докази для підтвердження тієї обставини, якою обґрунтовуються його вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав, наведених в ньому, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив обставинам.

Представник відповідача-1 в судову засіданні заперечував проти позову, пояснення надав аналогічні, зазначеним у відзиві на позовну заяву.

Відповідач-2 та її представник ОСОБА_3 , будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавали.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 12 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , відповідно до якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 20 400,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 14% річних, з остаточним поверненням 12.06.2018 року.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем, надавши останньому грошові кошти в розмірі 20 400,00 доларів США шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 відповідно до п. 6.1. кредитного договору.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором 12.06.2008 р. між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно з яким поручитель та боржник за несвоєчасне або неналежне виконання зобов`язань несуть солідарну відповідальність. (відповідно до п.2.1 договору поруки).

23 липня 2009 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, збільшено строк кредиту на 120 місяців, дата остаточного погашення кредиту 12.06.2028 року.

Відповідно до умов п. 9.1. Кредитного договору Кредитор має право вимагати дострокового погашення Позичальником заборгованості за кредитом, нарахувати проценти за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання Позичальником умов договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених Кредитним договором.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти, про що свідчить виписка по рахунку.

Відповідно до ч. 1ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору позичальником ОСОБА_1 належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений.

Тому утворилась заборгованість за невиконання умов договору станом на 17.02.2015 р. сума заборгованості за кредитним договором становить 23 548,38 дол. США., яка складається з: 21 715,70 дол. США - заборгованість по кредиту; 1 832,66 дол. США - заборгованість по відсоткам;

АТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором за вих. № 114-0-0-00/15-14877 та №114-0-0-00/15-12653, які залишились без реагування.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов`язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору.

В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.212, ч. 2 ст.632 ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися.

Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно ч.1,2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-якого з них окремо (ч.1ст. 543 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов`язання й до того дня, доки зобов`язання не буде виконано.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3ст. 549 ЦК України).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку пеня станом на 17.02.2015 року становить 2 434,56 доларів США.

Оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.

З урахуванням наведеного та враховуючи курс гривні до долара США станом на 03 серпня 2021 року (на час винесення рішення (2 684 грн. за 100 доларів США) розмір пені становить 57 462,02 грн.

З матеріалів справи слідує, що спір між сторонами існує з приводу належного (неналежного) виконання зобов`язань за кредитним договором від 12 червня 2008 року.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем належними та допустимими доказами підтверджено наявність заборгованості відповідача в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, розмір якої відповідає нормам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору.

На спростування тверджень сторони позивача відповідачем не надано суду доказів щодо належного виконання зобов`язань за кредитним договором, відсутності заборгованості або її іншого розміру.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача-1 та надані ним судові рішення у цивільній справі № 758/447/15-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача шляхом розірвання кредитного договору, оскільки такі судові рішення стосуються іншого укладеного між сторонами кредитного договору - № від 27.03.2008 р.

Вказані обставини, з урахуванням принципу змагальності, дають суду підстави дійти висновку, що в судовому засіданні належними та допустимими доказами, які не спростовані відповідачем, позивачем доведено наявність заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі.

А відтак, вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача-1, як боржника за кредитним договором, та відповідача-2, як поручителя, в солідарному порядку на користь позивача, з урахуванням вимог закону про стягнення суми пені в національній валюті.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 3 654,00 грн., тобто по 1827,0 грн. з кожного.

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 527, 550, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст.10, 11,12, 14, 76, 81, 89,193, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, п.9, розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (адреса місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Лєскова, буд.9, ) заборгованість за кредитним договором № від 12.06.2018 р., що виникла станом на 17.02.2015 р., яка складається з: 21 715,7 дол.США - заборгованість за кредитом, в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 290,02 дол.США, 1 832,66 дол.США - заборгованість по відсоткам, в т.ч. прострочена заборгованість по відсотка - 1 791,01 дол.США, а всього - 23 548,38 дол.США (двадцять три тисячі п`ятсот сорок вісім дол.США 38 цент.); 57 462,02 грн. (п`ятдесят сім тисяч чотириста шістдесят дві грн. 02 коп.) - пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (адреса місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Лєскова, буд.9, ) судовий збір в розмірі по 1 827,0 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова