Провадження № 2/932/4362/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Левчинській А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2016 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач у позові посилається на те, що 27.03.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування №CON/VES/CASC0Га/14дп, за яким позивач застрахував майнові інтереси ОСОБА_2 , пов`язані з експлуатацію наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 . 11.07.2014 року близько 11год. 30хв. по вул. Комсомольській, 70 у м.Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Опель», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача та транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до довідки ДАІ. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.08.2014 року відповідача визнано винним у скоєнні ДТП. Потерпіла своєчасно звернулась із заявою про виплату страхового відшкодування, вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілої складала 46 503 грн. 94 коп. Така сума страхового відшкодування була нарахована та сплачена ОСОБА_2 . Таким чином, в силу ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» з моменту виплати позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 46 503 грн. 94 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 1 378 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2016 року для розгляду даної справи була визначена суддя Женеску Е.В., якою ухівлою від 20.01.2017 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2017 року позовні вимоги ПрАТ «СК «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми були задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 46503,94 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн.00 коп.

22.10.2019 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 18.10.2017 року.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 28.02.2020 року № 88 для розгляду справи був визначений суддя Сліщенко Ю.Г.

Ухвалою суду від 30.06.2020 року заява представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2017 року була задоволена, заочне рішення від 18.10.2017 року скасоване, у справі призначено проведення підготовчого засідання.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 11.08.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи.

Ухвалою від 17.08.2020 року справу прийнято суддею до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

19.10.2020 року від представника відповідача до суду надійшов Відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необгрунтованість. Зазначив, що викладені в позовній заяві обставини щодо вартості відновлювального ремонту не відповідають дійсності, не підкріплені допустимими доказами та підпадають під сумнів, розмір ремонту автомобіля необґрунтований та безпідставно завищений; Звіт №ZB310714 від 31.07.2014 року не містить копій документів, що підтверджують статус особи, що склала цей звіт як такої, що має статус оцінювача або судового експерта, а також не містить застереження про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому цей звіт не може бути допустимим доказом, який визначає розмір страхового відшкодування. Окрім цього на такий звіт представник позивача не посилається в своєму позові, а лише зазначає суму відшкодування, а тому позовні вимоги є недоведеними.

Ухвалою суду від 20.10.2020 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Учасники справи, їх представники в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У клопотанні, яке надійшло до суду 28.01.2021 року, представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, свої вимоги підтримав.

Представник відповідача 02.02.2021 року надав суду заяву про розгляд справи без участі відповідача з представником, вказав, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у Відзиві на позовну заяву.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення в судовому засіданні за відсутності учасників справи та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 27.03.2014 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування №CON/VES/CASC0Га/14дп, за яким позивач застрахував майнові інтереси ОСОБА_2 , пов`язані з експлуатацію наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_1 .

11.07.2014 року близько 11год. 30хв. по вул. Комсомольській, 70 у м.Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Опель», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача та транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно до Звіту № ZB310714 від 31.07.2014 року становив 55 369 грн. 76 коп. (без врахування коефіцієнта фізичного зносу).

Відповідно до страхового акту №1.002.14.04056 від 05.08.2014 року ПрАТ СК «АХА Страхування» визнав вказану ДТП страховим випадком та виплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 46 503 грн. 94 коп.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.08.2014 року винним у скоєнні вказаної ДТП визнано ОСОБА_1 .

Посилаючись на положення ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», ПрАТ СК «АХА Страхування» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення страхового відшкодування до ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі ст. 32.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Відповідно до ст. 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Представник відповідача у наданому Відзиві не заперечує провини ОСОБА_1 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, проте заперечує проти зазначеної представником позивача суми страхового відшкодування, зазначаючи, що звіт автотоварознавчої експертизи не відповідає вимогам законодавства, а сума, яку виплатив страховик потерпілій особі, взагалі не підтверджена жодним доказом.

Щодо зазначених представником відповідача обставин суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.

Згідно ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Відповідно до ст.4 вказаного Закону, професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Відповідно до ст.12 Закону, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.18 Закону, оцінка майна, яка проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання без чинного сертифіката, є недійсною.

Вбачається, що до Звіту авто-товарознавчого дослідження № ZB310714 від 31.07.2014 року, який було долучено представником позивача до позовної заяви в якості доказу вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , не додано копій документів, що підтверджують статус особи, що склала цей звіт, не надано копії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який проводив це дослідження, відповідної ліцензії.

Окрім того, представником позивача ані в позовній заяві, ані серед додатків до позовної заяви, не надано розрахунку розміру страхового відшкодування, який повинен відшкодувати відповідач.

Відповідно до платіжного доручення №123850 від 06.08.2014 року щодо перерахунку на розрахунковий рахунок ТОВ «Гранд-Авто» страхового відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 46 503 грн. 94 коп. вбачається лише перерахування певної суми на рахунок ТОВ «Гранд-Авто». При цьому не додано жодного документа, який свідчить, що пошкоджений транспортний засіб ОСОБА_2 ремонтувався саме ТОВ «Гранд-Авто», відсутні заказ-наряд, акт приймання-виконання робіт та інші докази на підтвердження цього.

Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити достовірність розміру страхового відшкодування, який позивач просить стягнути з відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач, в силу ст. 81 ЦПК України, не довів позовні вимоги про стягнення з відповідача страхової суми у розмірі 46 503 грн. 94 коп., а тому суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому вимоги про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 551, 610, 623, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 10-11, 12, 13, 60, 76-80, 89, 128, 141, 258, 259, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева