Провадження № 2/932/2340/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення суми за надмірно використану частину відпустки, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач проходив службу на посаді інспектора роти з обслуговування водних об`єктів управління патрульної поліції Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції. Наказом ДПП від 20.12.2018 року №1207 о/с відповідачу на підставі його рапорту від 02.04.2018 року було надано основну відпустку за 2019 рік тривалістю 30 діб з 01.01.2019 року по 01.02.2019 року. Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 13.02.2019 року №102 о/с відповідач з 14.02.2019 року звільнений зі служби в поліції з відрахуванням грошового забезпечення за 27 діб надмірно використаної щорічної основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Після надходження на опрацювання до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку наказу ДПП на звільнення від 13.02.2019 року №102 о/с з відповідачем було проведено остаточний розрахунок при звільненні. При цьому, грошове забезпечення з 01.02.2019 року по 14.02.2019 року, яке підлягало нарахуванню відповідачу за лютий 2019 року, складає 6 523 грн. 45 коп. Разом з тим, з нарахованого відповідачу грошового забезпечення підлягає утриманню грошова сума за 27 діб надміру використаної щорічної основної оплачуваної відпустки за невідпрацьовану частину календарного року в сумі 10 369 грн. 46 коп. Враховуючи вищенаведене, відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 4 163 грн. 92 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами у сумі 1921 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2019 року цивільна справа перебувала в провадженні судді Сліщенко Ю.Г.

Ухвалою судді від 28.12.2019 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2021 року справа передана на розгляд судді Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою судді від 29.01.2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу надсилалась ухвала по справі, однак ним не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №102 о/с від 13.02.2019 року, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу №1 роти з обслуговування водних об`єктів звільнено зі служби в поліції по управлінню патрульної поліції у Дніпропетровській області з 14.02.2019 року, із відрахуванням грошового забезпечення за 27 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплат надбавки за вислугу років у календарному обчисленні становить 03 роки 03 місяців 16 днів.

Як вбачається з наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №1207 о/с від 20.12.2018 року, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», «Про відпустки», Кодексу Законів про працю України, графіка відпусток на 2018 та 2019 роки та листа тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління від 13.12.2018 року №12720/41/19/01-2018, лейтенанту поліції ОСОБА_1 інспектору взводу №1 роти з обслуговування водних об`єктів надано основну відпустку тривалістю 30 діб, з 01 січня по 01 лютого 2019 року (без урахування 2 святкових днів), підстава: рапорт ОСОБА_1 від 02.04.2018 року.

Згідно розрахунку грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року, ОСОБА_1 , інспектор взводу №1 роти з обслуговування водних об`єктів Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції звільнений зі служби в поліції з 14.02.2019 року із відрахуванням грошового забезпечення за 27 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року за лютий в розмірі 4 163 грн. 92 коп.

Відповідно до ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним Законом, що визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України є Закон України «Про національну поліцію України».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Відповідно до ч.1, 2, 9 ст.93 Закону України «Про національну поліцію» тривалість відпусток поліцейського обчислюється по добово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

Згідно пункту 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 06 квітня 2016 року № 260, при звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення.

При звільнені поліцейського зі служби в поліції розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав поліцейський за дні чергової відпустки (абзац 9 пункту 8 розділу ІІІ Порядку та умов).

Відповідно до ст.22 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган, провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року.

Таким чином, нормами спеціального законодавства передбачено відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року у разі звільнення поліцейського.

26 липня 2019 року відповідачу надіслано претензію з вимогою добровільно повернути надмірно виплачене грошове забезпечення нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року в сумі 4 163,92 грн. з наданням реквізитів для сплати коштів, однак вказана вимога залишена відповідачем без виконання.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач відзив на позов з належними, допустимими та достатніми доказами, які б спростовувати доводи позивача, не подав, чим розпорядився своїми правами на власний розсуд.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 274, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення суми за надмірно використану частину відпустки - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Департаменту патрульної поліції, р/р 2745 в Держказначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, , відшкодування за надмірно використану частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року у розмірі 4 163,92 грн. та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн., а всього 6 084 (шість тисяч вісімдесят гривень) 92 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева