Справа № 161/7940/17
Провадження № 2-п/161/115/21
У Х В А Л А

09 грудня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

за участі:

заявника відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2017 року, ухваленому в цивільній справі № 161/7940/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою, позовні вимоги було задоволено в повному обсязі: з відповідача на користь позивача стягнуто суму боргу за розпискою від 10.03.2013 року на загальну суму 838048 грн. 58 коп. яка складається: 442000 грн. сума основного боргу, 19980,82 грн. 3% річних, 290400,05 грн. проценти за користування коштами року, 85667,71 грн. втрати від інфляції; боргу за розпискою від 25.03.2013 року на загальну суму 8611 дол. США 58 центів, яка складається: 5000 дол. США сума основного боргу, 341,92 дол. США 3% річних, 3269,66 дол. США проценти за користування коштами; витрати за надання правової допомоги в сумі 12000 грн. та по сплаті судового збору в сумі 8000 грн. (Том 1, а.с. 93-94).

19.10.2021 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з вищевказаною заявою на обгрунтування якої зазначив, що 29.09.2021 року він дізнався про наявність заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2017 року в цивільній справі № 161/7940/17. У судовому рішення зазначено, що в ході розгляду цивільної справи № 161/7940/17 він, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, в судові засідання не з`ялявся. Однак, дана обставина не відповідає дійсності, оскільки жодних судових повісток він не отримував та на момент здійснення розгляду справи він перебував у Республіці Польща. При цьому, за тією адресою, куди спрямовувалися судові повістки, він не проживав. Також вказує, що стягнення з нього штрафних санкцій, нарахованих на суму боргу, є неправомірним, оскільки боргові розписки від 10.03.2013 року та від 25.03.2013 року не містять положення про право на отримання позикодавцем процентів, їх розмір та порядок їх виплати. Крім того, строк нарахування процентів, якби право на їх отримання було визначено в розписках, міг лише бути по 31.12.2015 року (розписка від 10.03.2013 року ) та по 25.03.2015 року (розписка від 25.03.2013 року), а не по 01.07.2017 року. У свою чергу, грошових коштів за розпискою від 10.03.2013 року ОСОБА_1 фактично не отримував, жодної кредитної заборгованості у Банку Форум на цю дату також не мав. Щодо розписки від 25.03.2013 року, то дійсно кошти ним отримувались, однак їх було повністю повернуто ОСОБА_4 . Дану обставину підтверджують квитанції Приватбанку від 27.09.2013 року на суму 100000 грн. та від 15.10.2013 року про сплату суми 734,39 дол. США.

Поряд з тим, він неодноразово будучи за кордоном перераховував на особистий рахунок ОСОБА_4 грошові кошти в загальній сумі 5000 злотих та сплачував значні кошти за належну останньому нерухомість у Республіці Польща. Дані обставини позивач свідомо приховав при розгляді цивільної справи № 161/7940/17. Враховуючи наведене, просить суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2017 року в цивільній справі № 161/7940/17, скасувати його та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (Том 1, а.с. 129-133).

05.11.2021 року представником позивача було подано на електронну адресу суду заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення. На обгурнтування своїх заперечень щодо заяви остання зазначає, що відповідач отримав копію оскаржуваного судового рішення 21.08.2017 року, шо підтверджується копією розписки про отримання. Також заочне рішення було направлене за місцем роботи відповідача на адресу Таврійського університету ім. В.І.. Вернадського та вручене за довіреністю 22.08.2017 року. Відтак, відповідачем пропущений строк для звернення до суду із даною заявою. У свою чергу, ОСОБА_1 усвідомлюючи насідки ухвалення судом рішення про стягнення з нього коштів одразу вивів усі грошові кошти з рахунків, продав автомобіль та звільнився з роботи. Зазначене свідчить про його обізнаність зі змістом оспорюваного судового рішення від 14.08.2017 року. Крім того, у судові засідання під час розгляду цивільної справи № 161/7940/17, відповідач не з`являвся без поважних причин, оскільки про їх дату та місце проведення останній повідомлявся в належний спосіб. Також вказує, що розмір відсотків на рівні ставки НБУ є розміром процентів, який встановлений законом, а не договором позики, і позивач мав право нарахувати такі відсотки до дня повернення позики. При цьому, зміна правової позиції ВП ВС та відступлення від попередніх висновків не є підставою для перегляду судового рішення. Разом з тим, позивач та відповідач є двоюрідними дядьком та племінником, ОСОБА_4 допомагав ОСОБА_1 і платив за його навчання в м. Харків. Позивач був власником квартири АДРЕСА_1 , та дозволив відповідачу з його дружиною користуватися даною квартирою, а останні мали оплачувати усі комунальні послуги, інтернет тощо та здійснювати ремонтні роботи для підтримки квартири в належному стані. Надані квитанції є саме оплатою за комунальні послуги за квартиру. Враховуючи наведене, у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду просить відмовити та стягнути з нього на користь ОСОБА_4 12000 грн. витрат на правничу допомогу (Том 2, а.с. 180-184).

В судовому засіданні відповідач (заявник) заявлені вимоги підтримав та пояснив суду, що з дати подачі ОСОБА_4 позову та по дату винесення оскаржуваного судового рішення він дійсно був зареєстрованим за адресою, на яку судом надсилалися судові повістки, проте там ніколи не проживав. В період оформлення рекомендованих повідомлень працівниками пошти про отримання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2017 року в цивільній справі № 161/7940/17 він дійсно був на території України у м. Ковелі. На дати проведення судових засідань 03.07.2017 року та 14.08.2017 року він перебував у Республіці Польща. Також зазначив, що розписки від 10.03.2013 року та від 25.03.2013 року писалися ним власноруч, але коштів у гривневому еквіваленті він фактично не отримував. Крім того, з лютого 2017 року він дійсно працював у Таврійському університеті ім. В.І.. Вернадського.

Представник відповідача та відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали із наведених у заяві про перегляд заочного рішення підстав, просили її задовольнити0. Додатково наголосили, що рекомендоване повідомлення про отримання його довірителем оскаржуваного судового рішення було підписане не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви про перегляд заочного рішення посилаючись на обставини, що викладені у запереченнях.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Із наведеного слідує, що заява про перегляд заочного рішення підлягає розгляду по суті лише у випадку своєчасного звернення із такою у строки, визначені вищевказаною нормою ЦПК України, а за умови їх пропуску, суд може поновити такий строк виключно через існування поважних причин, які викликали відповідні обставини (пропуск строку).

Як встановлено судом, оскаржуване ОСОБА_1 заочне рішенняв цивільній справі № 161/7940/17 було винесено Луцьким міськрайонним судом Волинської області 14.08.2017 року та надіслане останньому за двома адресами:

-за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (факт реєстрації підтверджується інформаційною довідкою підрозділу УДМС України у Волинській області від 30.05.2017 року (Том 1, а.с. 21));

-за місцем роботи Таврійський університет ім. В.І. Вернардського за адресою: 01042, м. Київ, вул. І. Кудрі, 33 (працевлаштування в якому підтверджується особистими поясненнями ОСОБА_1 та відповідним листом вказаного навчального закладу (Том 1, а.с. 69).

Так, заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2017 року було отримане за місцем працевлаштування ОСОБА_1 22.08.2017 року (Том 1, а.с. 98).

У свою чергу, за місцем реєстрації відповідача оскаржуване ним судове рішення було врученим адресату 21.08.2017 року (Том 1, а.с. 100).

Обгрунтовуючи поважність причин на звернення до суду з даною заявою ОСОБА_1 та його представник зазначили, що заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2017 року фактично не було вручене відповідачу, оскільки за адресою своєї реєстрації він не проживав, у зв`язку із виконанням службових обов`язків перебував у Республіці Польща, а приїздивши до України, останній до м. Луцька взагалі не навідувався. При цьому, розписка про отримання поштового відправлення складена не ОСОБА_1 , а іншою невідомою особою.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважність причин пропуску строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі заявника (відповідача).

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Зокрема, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці установив, що вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року).

Як було встановлено судом, заочне рішенняЛуцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2017 року в цивільній справі № 161/7940/17 було вручене за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 .

При цьому, суд не приймає до уваги доводи про перебування відповідача на території Республіки Польща на момент вручення адресату оскаржуваного судового рішення, оскільки за відомостями закордонного паспорту, виданого на ім`я ОСОБА_1 з 27.07.2017 року по 23.08.2017 року органами прикордонної служби було зареєстровано перебування відповідача на території України.

Також, суд оцінює критично пояснення сторони відповідача про те, що заочне рішення від 14.08.2017 року було вручено іншій особі, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно п. 92 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ № 270 від 05.03.2009 року(далі Правила) підлягають доставці додому, зокрема, рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки додому.

У п. 99 Правил зазначено, що рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Оформлення цих поштових операцій визначено у п. 105 Правил, зокрема, для одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом одержувач повинен заповнити бланк повідомлення із зазначенням даних пред`явленого документа, що посвідчує особу (назва, серія, номер, дата видачі, найменування органу, який видав), дати одержання поштового відправлення, поштового переказу та розписатись. У разі одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, адресованих до запитання, на абонементну скриньку або за місцем роботи, а також коли адреса, зазначена на поштовому відправленні, поштовому переказі, не відповідає адресі місця реєстрації одержувача, крім даних про документ, що посвідчує особу, зазначається також адреса, за якою фактично проживає одержувач.

Відповідно до п. 106 Правил, - під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище та ініціали або ім`я та прізвище.

При цьому, суд вважає, що у даному випадку діє презумпція правомірності дій працівників ПАТ «Укрпошта» щодо вручення судової кореспонденції, до тих пір, поки не буде доведено зворотне.

У свою чергу, слід наголосити, що відповідно до п. 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, - реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що вручення ОСОБА_1 оскаржуваного судового рішення в цивільній справі № 161/7940/17 за адресою його зареєстрованого місця проживання відбулося в належний спосіб, а будь-які належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які б спростували таку обставину, стороною відповідача наданими не були.

Також, в ході розгляду заяви про перегляд заочного рішення від 14.08.2017 року відповідачем та його представником не було надано жодних доказів того, що за місцем працевлаштування ОСОБА_1 оскаржуване судове рішення не було вручене останньому та про наявність такого йому повідомлено не було.

Підсумовуючи наведене, суд не вбачає будь-яких правових підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2017 року, ухваленому в цивільній справі № 161/7940/17.

Варто зауважити, що у своїй постанові від 09.11.2021 року по справі № 214/5505/16, Велика Палата Верховного Суду прийшла до наступного правового висновку.

Заяву про перегляд заочного рішення, оформлену відповідно до вимог, установлених ч. ч. 1-7 ст. 285 ЦПК України, суд приймає та розглядає у порядку, передбаченому ст. ст. 286, 287 ЦПК України. За змістом речення першого ч. 1 ст. 286 ЦПК України суд зобов`язаний прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення, якщо вона відповідає зазначеним вимогам, тобто є належно оформленою.

Визначений у ст. 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний як до розгляду суті цієї заяви, так і до розгляду на предмет дотримання строку її подання. У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (речення перше ч. 3 ст. 287 ЦПК України).

У разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд. Тоді відповідач, який її подав, може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску строку на подання заяви про перегляд цього рішення. Передбачене у реченні другому ч. 4 ст. 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15.12.2017 року.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою.

Керуючись ст.ст. 287-288 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 14 грудня 2021 року

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська