печерський районний суд міста києва
Справа № 744/710/19-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Талдоновій М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року позивач звернувся до Семенівського районного суду Чернігівської області з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») в якому просив визнати заборгованість по процентах та штрафи, що нараховувалися за прострочений кредит по картковому рахунку № НОМЕР_1 такими, що нараховані з порушенням норм чинного законодавства та зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» списати з рахунку № НОМЕР_1 заборгованість по таких процентах та штрафним санкціям, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.04.2019 року позивач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» для оформлення зарплатної картки, в банку останньому було повідомлено що ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 5048,10 грн. по договору SAMDN 4504 від 17.03.2008 року по картці «Універсальна» № НОМЕР_2 та штраф в сумі 635,89 грн. З виписки по картковому рахунку виявилося, що відповідач нараховує проценти за користування кредитом та штрафні санкції за прострочення кредитом.

11.12.2014 року Апеляційний суд Чернігівської області частково задовольнив апеляційну скаргу позивача, скасувавши рішення Семенівського районного суду Чернігівської області в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафу в сумі 250 грн. (фіксована частина) та 350,63 грн. (процентна складова), в іншій частині рішення залишено без змін. В подальшому рішення суду знаходилось на виконанні Семенівського районного відділу державної виконавчої служби ГУЮ у Чернігівській області та 23.09.2016 року було виконане, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження.

В довідці про заборгованість відповідач вказує картку «Універсальна» № НОМЕР_2 перевипуск якої не здійснювався. Судом встановлено, що строк дії картки встановлений до 31.03.2012 року. Згідно п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка є власністю емітента і надається ним відповідно до умов договору. Відповідно до п. 2.9 постанови правління Національного Банку України від 19.04.2005 № 137 «Про затвердження положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» чинної на момент укладення договору строк дії кредитної лінії, яка відкривається під платіжні картки, визначається договором між клієнтом і емітентом. Відповідно до п. 3.3 Постанови Правління НБУ № 223 від 30.04.2010 року кредитна лінія під операції зі спеціальними платіжними засобами відкривається банком на визначений термін і в межах установленого договором ліміту заборгованості або граничної суми кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під спеціальні платіжні засоби, установлюється договором. Нарахування процентів за користування кредитом та штрафних санкцій за прострочення кредиту по виконаному зобов`язанню не відповідає вимогам ЦК України, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Ухвалою судді Семенівського районного суду Чернігівської області від 16.05.2019 року позовну заву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання вчинити дії направлено до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 10 червня 2019 року та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу вказану в позовній заяві та яка позиціонується самим відповідачем як адреса для листування.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір від 11.03.2008 року, за умовами якого відповідачу видано кредит у сумі 2000 грн. з процентною ставкою 36% річних у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. Строк дії картки № НОМЕР_2 , виданої позивачу, був встановлений до березня 2012 року, тому строк погашення кредиту в повному обсязі настав 31.03.2012 року. В рішенні Апеляційного суду Чернігівської області від 11.12.2014 року судом встановлено, що 31.03.2012 року відповідачем не було здійснено повне погашення боргу по кредитному договору, останній продовжував користування коштами позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з довідки про заборгованість від 02.04.2019 № 4TTSOR0JKDE5TK9U заборгованість по картці «Універсальна» № 199819 за угодою № SAMDN4504 від 17.03.2008 р. складає 5048 грн, а по картці «DAD CARD» № 0476 за угодою № SAMDN6841 від 27.09.2009 р. заборгованість складає 635,89 грн.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статті 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач аргументуючи позовні вимоги вказував на безпідставне нарахування АТ КБ «Приватбанк» процентів за користування кредитом та штрафних санкцій по картці Універсальній № 199819 за угодою № SAMDN4504, у зв`язку з тим що кредитна заборгованість погашена останнім в повному обсязі про що свідчить постанова начальника Семенівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області Міц Р.Ю. від 23.09.2016 року, згідно з якою сума боргу 7012,65 грн, стягнута з боржника в повному розмірі та перерахована на рахунок стягувача. Разом з тим, в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просить визнати заборгованість по процентах та штрафних санкціям такою що нараховувалась з порушенням норм чинного законодавства та зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» списати її, вказуючи що вищенаведена заборгованість нараховувалась по картковому рахунку № НОМЕР_1 . Враховуючи що відповідно до довідки наданої АТ КБ «Приватбанк» від 02.04.2019 року заборгованість по картковому рахунку № НОМЕР_1 судом не встановлена, а також мотивувальна частина позовної заяви не містить посилання на вищевказаний картковий рахунок, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні позовних вимого слід відмовити.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, сплачена сума судових витрат, у тому числі судовий збір, не відшкодовується позивачеві.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 526, 599, 625-626, 628, 629, 638, 1054 ЦК України, 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» - , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д.

Суддя Р.В. Новак