печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Сірій А.В.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Територіального сервісного центру № 8043 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві (далі - відповідач, ТСЦ № 8043 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві (далі - третя особа, Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві), в якому просить визнати за ним право власності на рухоме майно - легковий автомобіль SMART MC 01, кузов НОМЕР_1 , 2000 року випуску, як за добросовісним набувачем.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 11.03.2015 року він придбав у Приватного підприємства «РЕАЛАВТО» (далі - ПП «РЕАЛАВТО») автомобіль SMART MC 01, кузов НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номерний знак « НОМЕР_2 » НОМЕР_3 . Факт отримання грошей за автомобіль підтверджується довідкою-рахунком серії НОМЕР_4 від 11.03.2015 року, виданою ПП «РЕАЛАВТО» реєстраційний № 6259 від 11.03.2015 року. 09.07.2019 року позивач звернувся до Територіального сервісного центру № 8043 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві із заявою про здійснення реєстрації легкового автомобілю SMART MC 01, кузов НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номерний знак « НОМЕР_2 » НОМЕР_3 , на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 969395 від 11.03.2015 року, проте отримав відмову. Згідно довідки № 173 від 23.07.2019 року № 31/26-173 Територіальний сервісний центр № 8043 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві відмовив позивачу у реєстрації вказаного транспортного засобу, оскільки відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, довідка-рахунок серії ВІА № 969395 від 11.03.2015 року не є документом на підставі якого можуть бути здійснені реєстраційні операції з транспортним засобом і не підтверджує право власності позивача на вказаний автомобіль.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 04.09.2019 року справу було передано судді Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру № 8043 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві про визнання права власності, та підготовче засідання у справі призначено на 25.11.2019 року.

15.11.2019 року на адресу Оболонського районного суду м. Києва від представника Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечував, оскільки положеннями п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 (далі - Порядок), визначено перелік документів, на підставі яких можуть бути здійснені реєстраційні операції з транспортними засобами, серед яких, виключено довідку-рахунок як документ, що підтверджується правомірність придбання транспортного засобу. Крім того, у порушення п. 7 Порядку, позивач не дотримався терміну реєстрації транспортного засобу, який встановлений у 10 діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

25.11.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді Майбоженко А.М. у нарадчій кімнаті з розгляду кримінальної справи № 756/2476/17-к (провадження № 1-кп/756/148/19) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України, та підготовче засідання призначено на 21.01.2020 року.

21.01.2020 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді Майбоженко А.М. на лікарняному та підготовче засідання призначено 11.02.2020 року.

Протокольною ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.02.2020 року замінено неналежного відповідача у справі ТСЦ № 8043 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві на належного - Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві; виключено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві зі складу учасників справи; на підставі відповідно п. 2 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 17.02.2020 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві про визнання права власності передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 30.03.2020 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

13.07.2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

14.07.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про виправлення описки в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2020 року прийнято до провадження та в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві (далі - відповідач, Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві) про визнання права власності, та підготовче засідання у справі призначено на 26.11.2020 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2020 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року задоволено; внесено виправлення у вступну, мотивувальну та резолютивну частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року.

25.11.2020 року на адресу Оболонського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві проти позову заперечував, оскільки положеннями п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 (далі - Порядок), визначено перелік документів, на підставі яких можуть бути здійснені реєстраційні операції з транспортними засобами, серед яких, виключено довідку-рахунок як документ, що підтверджується правомірність придбання транспортного засобу. Крім того, у порушення п. 7 Порядку, позивач не дотримався терміну реєстрації транспортного засобу, який встановлений у 10 діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2020 року приєднано до матеріалів справи відзив представника відповідача на позовну заяву; приєднано до матеріалів справи докази отримання позивачем відзиву представника Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві на позовну заяву.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві про визнання права власності, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 15.03.2021 року.

15.03.2021 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на онлайн навчанні в Національній школі суддів України за місцем роботи та судове засідання призначено 17.05.2021 року.

17.05.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 17.05.2021 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 23.09.2021 року.

23.09.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 23.09.2021 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.09.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 21.12.2021 року.

21.12.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання 21.12.2021 року позивач та представник відповідача не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить розписка позивача та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, одержане відповідачем 27.09.2021 року.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а позивач у заяві від 21.12.2021 року просив розглядати справу за його відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що 11.03.2015 року ОСОБА_1 придбав у Приватного підприємства «РЕАЛАВТО» (далі - ПП «РЕАЛАВТО») автомобіль SMART MC 01, кузов НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номерний знак «ТРАНЗИТ» НОМЕР_3 .

ПП «РЕАЛАВТО» видано ОСОБА_1 довідку-рахунок серії НОМЕР_4 від 11.03.2015 року про те, що йому продано і видано автомобіль SMART MC 01, кузов НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номерний знак «ТРАНЗИТ» НОМЕР_3 , та ним сплачено вартість автомобіля у розмірі 33 072,00 грн. з ПДВ (а. с. 83).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , автомобіль зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 (а. с. 84).

09.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Територіального сервісного центру № 8043 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві із заявою про здійснення реєстрації легкового автомобілю SMART MC 01, кузов НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номерний знак « НОМЕР_2 » НОМЕР_3 , на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 969395 від 11.03.2015 року.

Відповідно до довідки № 173 від 23.07.2019 року № 31/26-173 Територіальний сервісний центр № 8043 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві відмовив ОСОБА_1 у реєстрації автомобілю SMART MC 01, кузов НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номерний знак « НОМЕР_2 » НОМЕР_3 , оскільки відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, довідка-рахунок серії ВІА № 969395 від 11.03.2015 року не є документом на підставі якого можуть бути здійснені реєстраційні операції з транспортним засобом і не підтверджує право власності позивача на вказаний автомобіль (а. с. 88).

Згідно ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків регламентована Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, зареєстрованим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, зареєстрованого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Таким чином, наведеною нормою передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови надання власниками транспортних засобів, зокрема, документів, які підтверджують правомірність їх придбання, отримання, ввезення, митного оформлення, а також відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху. Також цієї нормою встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин. А для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку, крім документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 25.04.2018 року у справі № 803/336/16 (провадження № К/9901/10604/18).

18.11.2015 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформлення транспортних засобів. У зв`язку з чим з 18.11.2015 року довідка-рахунок не є документом - підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності.

Отже, надана позивачем для реєстрації у липні 2019 довідка-рахунок серії ВІА № 969395 від 11.03.2015 року вже не була на той час документом, що підтверджує факт придбання транспортного засобу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач придбав автомобіль у березні 2015 року (довідка-рахунок була видана позивачу 11.03.2015 року), отже, він зобов`язаний був зареєструвати транспортний засіб як того вимагало та вимагає законодавство протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортного засобу або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Проте, з моменту фактичного оформлення довідки-рахунку до звернення позивача до сервісного центру пройшло чотири роки.

Позивач підтверджує ту обставину, що він своєчасно не звернувся до відповідного органу МВС для перереєстрації транспортного засобу. При цьому, позивачем не наведено ґрунтовних обставин, поважних причин, які заважали йому вчинити дії щодо реєстрації транспортного засобу.

До посилань позивача щодо того, що довідка-рахунок була видана позивачу 11.03.2015 року, тобто до того як законодавство зазнало змін в частині її скасування, суд ставиться критично, оскільки із заявою про реєстрацію транспортного засобу позивач звернувся у липні 2019 року, а тому застосуванню підлягає законодавство щодо перереєстрації транспортних засобів, чинне станом на момент звернення позивача із заявою до відповідного Сервісного центру МВС.

Аналогічного висновку притримується Верховний Суд, що викладеного у постанові від 25.04.2018 року у справі № 803/336/16 (провадження № К/9901/10604/18).

Отже, Територіальний сервісний центр № 8043 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві правомірно відмовив позивачу у перереєстрації транспортного засобу. Проте, у межах цього спору позивачем не заявлялися позовні вимоги до Сервісного центру МВС, а тому такі обставини не можуть бути предметом розгляду в межах цієї цивільної справи.

Стосовно вимог позивача про визнання за ним права власності на спірний транспортний засіб, які пред`явлені до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За правилами цієї статті позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у його постановах від 25.05.2020 року у справі № 750/1998/18 (провадження № 61-45285св18), від 29.05.2019 року у справі № 569/19994/17 (провадження № 61-48498св18), від 25.11.2019 року у справі № 592/767/19 (провадження № 61-17666св19) тощо.

Разом з тим, позивачем не доведено, що він, по-перше, є власником майна, а по-друге, що відповідачем таке прав власності оскаржується.

Щодо посилання позивача про визнання за ним права власності на спірний автомобіль на підставі ст. 344 ЦК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Разом з тим, відповідач Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві не має жодного відношення до права власності позивача на легковий автомобіль, а лише виконує функції з державної реєстрації права власності на транспортні засоби, отже є неналежним відповідачем у справі, оскільки не є власником спірного майна або уповноваженою особою, до якої має бути пред`явлений позов.

При цьому, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. Така особа має не визнавати або оспорювати це право позивача, і між сторонами має існувати спір про право, який суд вирішує у порядку позовного провадження. Встановлення власника майна і його волі щодо передачі майна у володіння є обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору у справі про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, і підлягає доведенню під час ухвалення судового рішення (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 924/925/17 та від 22.05.2018 у справі № 922/1574/17).

Виходячи із дійсних обставин справи, відповідачем чи будь-якою іншою особою не оспорюється право власності позивача на транспортний засіб з підстав неправомірності його придбання.

Отже, розглядаючи цю справу, слід дійшов до висновку, що обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачем не враховані приписи ст. 392 ЦК України, оскільки відмова органу у перереєстрації права власності на транспортний засіб у зв`язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права не є оспорюванням права власності на об`єкт.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити, що позивач не позбавлений можливості захистити своє право у порядку адміністративного судочинства, якщо вважає, що його право порушено відмовою у вчиненні реєстраційної дії.

Так, згідно з п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, зареєстрованого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в позові відмовлено, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження понесення судових витрат, то судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

Враховуюче викладене, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 18, 328, 392 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 82, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 352, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві про визнання права власності - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ в м. Києві, вул.. Арсенальна, буд. 9/11, м. Київ, 01011, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 23.02.2022 року.

Суддя І.В. Григоренко