печерський районний суд міста києва
Справа № 203/1300/19-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Рябцовій Ю.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Тузової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпро з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - відповідач, АТ КБ «ПриватБанк») про відшкодування шкоди, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь заподіяну шкоду в розмірі 3 0604,00 грн та передбачену законом пеню чи штрафні санкції за незаконне використання її грошових коштів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що у АТ КБ «ПриватБанк» у неї відкриті банківські рахунки, і їй було видано карту № НОМЕР_1 . 22.04.2016 року з її рахунків, без її дозволу та підтвердження АТ КБ «ПриватБанк» здійснив кілька несанкціонованих операцій, в результаті яких за 3 перекази з карткового рахунку списано на картку невідомої особи 30 401,00 грн, а також банк здійснив оплату невідомих їй телекомунікаційних послуг на суму 203,00 грн. В результаті цих дій банк завдав їй шкоду на загальну суму 30 604,00 грн. Позивачка неодноразово зверталась до АТ КБ «Приватбанк» з вимогою повернути грошові кошти, однак співробітники банку, неодноразово, посилалися на банківську таємницю і відмовляли в поверненні зниклих грошей чи наданні інформації. Враховуючи наведене позивач просила позов задовольнити.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2019 року, справу було передано судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Козак С.Ю.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2019 року справу передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2019 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування шкоди залишено без руху.

04.09.2019 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.09.2019 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування шкоди та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.06.2020 року.

13.05.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву, у якому останнє просило відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність. При цьому, відповідач зазначив, що на підставі анкети-заяви від 22.01.2011 року позивач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, а на підставі анкети-заяви від 16.04.2014 року позивачу видано карту класу «GOLD» № НОМЕР_1. 22.04.2016 року по карті позивача № НОМЕР_1 були здійснені чотири транзакції через систему Приват24 з введенням статичного логіну та паролю до особистого кабінету позивача. Для підтвердження цих переказів у Приват24, позивачу на мобільний фінансовий телефон приходили відповідні паролі, які були введені ним у системі Приват24, відповідно, для завершення операції щодо переказу коштів. Ці транзакції були здійснені позивачем за його власною ініціативою, з введенням паролю в систему Приват24, який повинен бути відомим лише позивачу, та з введенням паролів, які надходили на мобільний телефон позивача для проведення та завершення таких платежів. Позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що мобільний номер, який був на час проведення спірних платежів фінансовим номером позивача та на який надходили відповідні паролі, вибув з володіння позивача 22 квітня 2016 року та він не мав доступу до нього. Також, не надав позивач жодного доказу на підтвердження того, що банк самостійно проводив ці платежі та ініціювання спірних транзакцій відбувалося поза волею позивача та без його участі. Крім того зазначив, що позовна не містить жодного посилання на норми матеріального права, на підставі яких позивач просить суд стягнути з банку шкоду в розмірі 30 604,00 грн.

22.06.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача Тузової В.О. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 22.06.2020 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року, у зв`язку з першою неявкою позивача, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 05.11.2020 року.

23.06.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про приєднання доказів у справі.

05.11.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2020 року у зв`язку з задоволенням клопотання позивача, розгляд справи на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України було відкладено до 25.02.2021 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив у позові відмовити.

Вислухавши вступне слово позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що на підставі анкети-заяви від 22.01.2011 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, а на підставі анкети-заяви від 16.04.2014 року позивачу видано карту класу GOLD № НОМЕР_1.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 вказувала на те, що 22.04.2016 року з її рахунків без її дозволу та підтвердження АТ КБ «ПриватБанк» здійснило кілька несанкціонованих операцій, в результаті яких за 3 перекази без її дозволу з карткового рахунку списано на картку невідомої особи 30 401,00 грн, а також здійснило оплату невідомих їй телекомунікаційних послуг на суму 203,00 грн.

Після чого позивач неодноразово зверталася до відповідача з претензією щодо повернення грошових коштів, однак банк відмовив у поверненні цих коштів, посилаючись на банківську таємницю.

23.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Кіровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення, на яку поліція повідомила, що у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення слідчий відділ це повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносив.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі -платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Згідно пункту 1.27 ст. 1 Закону платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором;

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк», до яких приєдналася ОСОБА_1 , клієнт зобов`язаний: пункт 1.1.2.1.12 вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню ) карток, стікера PayPass, ПІНа і персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконного використання; пункт 1.1.2.1.13.1 у випадку заперечення власником картки операцій, здійснених з використанням карток, стікеру PayPass або інформації, нанесеної на картці, власник картки зобов`язаний протягом тридцяти днів з моменту утримання грошових коштів з рахунка звернутися в Банк і заявити про операції, що оскаржуються, і про причини заперечування, подати письмову заяву (у разі якщо вирішення питання передбачає таку необхідність); пункт 1.1.2.1.14 у випадку якщо держателю картки відомі факти про незаконне використання картки, держатель картки зобов`язаний у триденний термін після усної заяви про втрату картки, стікера PayPass, ПІНа надати в Банк докладний виклад обставин втрати картки, стікера PayPass і/або ПІНа і відомі факти про їх незаконне використання; пункт 1.1.2.1.15 письмово доручати Банку постановку картки до СТОП-листа платіжної системи; пункт 1.1.2.1.21 негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колл-центру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома клієнту, про втрату/викрадення карти, стікера PayPass, SIM -картки мобільного телефону, несанкціоновані транзакції за його рахунками (а також за рахунками 3-х осіб); пункт 1.1.5.29 держатель несе відповідальність за всі операції, шо супроводжуються авторизацією, до моменту звернення Власника Карти в Банк та блокування Карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою; пункт 1.1.5.5 банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПІН - коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів; пункт 1.1.5.13 клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції шо супроводжуються авторизацією, до моменту подання письмової заяви Клієнта про блокування картки/рахунку на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг; пункт 1.1.5.14 клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених ними Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації;

Таким чином саме на позивача покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації про рахунки, Карту, контрольну інформацію відправлену в SMS - повідомленні ПІН - коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking.

Згідно зі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За обставинами цієї справи операції з переказу грошових коштів з карткового рахунку позивача були здійснені через Інтернет-систему дистанційного обслуговування Приват24 шляхом її ідентифікації як клієнта за номером фінансового телефону, ПІН-Коду, одноразових (динамічних) паролів, одержаних на цей фінансовий телефон, тобто із застосуванням електронного платіжного засобу з електронною ідентифікацією (авторизацією) його користувача.

Здійснивши авторизацію в системі Приват24 та підтвердивши переказ грошових коштів одноразовими паролем, позивач тим самим в електронному вигляді здійснила розпорядження банку на переказ грошових коштів. Банк, отримавши розпорядження, здійснив ідентифікацію платника відповідними засобами (номер фінансового телефону, пароль входу, одноразові паролі тощо) за вірно введеними даними, перевірив відповідність розрахункового документу зареєстрованим в системі даним та здійснив відповідні платіжні операції. Жодних порушень з боку банка під час здійснення таких операцій суд не встановив.

Враховуючи, що операції з переказу коштів, які були здійснені 22.04.2016 року через систему дистанційного обслуговування InternetBanking Приват 24 з відповідною ідентифікацією клієнта через проведення аутентифікації та верифікації, які відомі тільки власнику картки, АТ КБ «приват Банк» не повинен нести відповідальність за такі операції.

Доводи позивача про те, що він не здійснював такого розпорядження, і що банк безпідставно списав грошові кошти з його рахунку, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються вищезазначеними обставинами.

Також суд виходить з того, що користувач звільняється від відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо буде доведено, що він своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню номеру телефону, ПІНу, паролів або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних, допустимих та достовірних доказів, які безспірно б доводили, що позивач своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню номеру телефону, ПІНу, паролів або іншої інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції, суду не надано. Крім того, суд враховує, що на даний час факт шахрайських чи інших протиправних дій при здійсненні переказу грошових коштів з карткового рахунку позивача належними та допустимими доказами не підтверджений.

Вказані обставини в сукупності свідчать про відсутність порушень прав позивача з боку АТ КБ «ПриватБанк» при здійсненні платіжних операції в спірний період з переказу грошових коштів з карткового рахунку позивача і відповідно відсутність підстав для зобов`язання його відновити суму несанкціонованого списаних коштів, яку позивач вважає завданою шкодою. У зв`язку з цим немає і підстав стягнення з відповідача і пені чи штрафних санкцій за використання грошових коштів.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та в задоволенні позову слід відмовити.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується, а відповідачем належних доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. ст. 11, 15, 1046, 1054, 1066-1069, 1071-1073 Цивільного кодексу України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 206, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 10.03.2021 року.

Суддя І.В. Григоренко