Номер провадження: 22-ц/813/4297/21
Номер справи місцевого суду: 523/2877/19
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 червня 2020 року у складі судді Середи І.В.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та просила суд:

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 13.02.2007 на ім`я ОСОБА_2 та скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

- витребувати у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння та скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 від 08.12.2018 на підставі дублікату іпотечного договору, виданого 04.02.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності померлій тітці. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом. Під час оформлення спадкових прав було з`ясовано, що 08.12.2018 за відповідачем ОСОБА_3 на підставі дублікату іпотечного договору було зареєстровано право власності на квартиру. Таким чином, позивач вважає, що спірна квартира була відчужена шахрайським шляхом, а тому за захистом своїх прав вона вимушена звернутись до суду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 червня 2020 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 13 лютого 2007 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства на ім`я ОСОБА_2 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Скасовано реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.04.2018 року вчинену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло серія та номер: НОМЕР_1 , від 13.02.2007 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно- енергетичного комплексу Одеської міської ради. Номер запису про право власності: 25793543. Витребувано у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння та скасовано реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та увалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем та не знала й не мала можливості знати про те, що зі слів позивача вказана квартира була відчужена внаслідок порушення чинного законодавства, позивачем було долучено копії договору іпотеки. Апелянт посилається на те, що позивач повинен вирішувати питання повернення чи відшкодування з ОСОБА_2 , який був стороною спірного договору, а не витребувати спірну квартиру у добросовісного набувача. Таким чином, позовна вимога про витребування у ОСОБА_3 із незаконного володіння спірної квартиру не може бути задоволена, та не підлягають задоволенню позовні вимоги про виселення. Окрім того, у матеріалах справи відсутнє свідоцтво ОСОБА_5 про народження, де повинні бути зазначенні її батьки, для повного дослідження встановлення факту наявності родинних відносин, що свідчить про неповноту розгляду справи. Таким чином, не встановивши хто саме були батьками померлої ОСОБА_5 , неможливо довести родинні зв`язки між нею та позивачкою по справі, матеріалами справи не доведено ту обставину, що позивач має право на витребування майна. Судом проігноровано клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з вищезазначених підстав. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції позбавив права власності добросовісного набувача, який змушений шукати способи компенсації своїх втрат.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 19.08.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, його представника та представника апелянта, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.05.2001 за № НОМЕР_2 , виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 31.05.2001 №161401 є власником квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 07.05.2018 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та нотаріусом 07.05.2018 відкрита спадкова справа №42/2018 .

Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.02.2019 у справі №523/10762/18 встановлено факти родинних стосунків ОСОБА_1 та її тітки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також належність правовстановлюючих документів померлій, а саме: розпорядження органу приватизації від 31.10.2001 N161401 виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів про передачу в приватну власність ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 ; свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 від 31.05.2001 виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів про належність на праві приватної власності ОСОБА_5 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею квартири 33,7 кв. м.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості за №156010825 від 12.02.2019, сформованої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. 17.04.2018 в 18:12:12, державним реєстратором Хоменко Ю.А. (Комунальне підприємство «Реєстраційна служба Одеської області» здійснено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло серія та номер: НОМЕР_1 , від 13.02.2007 виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради. Номер запису про право власності: 25793543. Рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 40711643 від 19.04.2018 року 13:13:57; 07.12.2018 о 22:21:24 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлєвою Т.В. внесено запис про реєстрацію договору Іпотеки, серія та номер: 388, укладений між іпотекодавцем ОСОБА_2 та іпотекодержателем ОСОБА_3 , номер запису № 29332617; 08.12.2018 в 21:17:43 іпотека припинена, реєстратор приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дишлева Т.В.; 08.12.2018 року в 21:29:25 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлєвою Т.В. припинено обтяження внесеного 07.12.2018 22:42:52, номер запису про обтяження: 29332623; 08.12.2018 в 21:43:40 зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на підставі дублікату іпотечного договору, серія та номер: 31, виданого 04.02.2019, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дишлева Т.В.; до іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В. від 07.12.2018 за реєстровим номером 388, серія та номер: 405. Рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень, індексний номер: 44494210 від 08.12.2018 21:46:09. Приватний нотаріус Дишлева Т.В., Одеський міський нотаріальний округ, Одеська область.

Разом з тим згідно з відповіддю КП «Міське агентство з приватизації житла» № 87/01-09 від 13.02.2019 станом на 12.02.2019 свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 та розпорядження УЖКГ та ПЕК № 196110 від 13.02.2007 на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , оформлялось та не видавалось.

Таким чином, нерухоме майно, яке належало ОСОБА_4 на праві власності, спадкоємицею якого є позивач, було відчужено поза волею та без участі дійсного власника майна, а тому спірна квартира була відчужена особою, яка не мала права на її відчуження, без відома та згоди дійсного власника майна.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_2 на підставі зазначеного свідоцтва є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

В свою чергу, ОСОБА_3 набула право власності на спірну квартиру на підставі договору позики та договору іпотеки, укладеного між нею та ОСОБА_2 , який не був власником квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що у ОСОБА_2 були відсутні підстави для реєстрації права власності на спірне майно, укладення іпотечного договору на підставі недійсного свідоцтва і реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_3 за таким договором є безпідставним.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 лютого 2016 року у справі N 6-2407цс15).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі N 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387, 388 ЦК України.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України - незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві - з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, враховуючи те, що спірне майно є спадковим майном після ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є позивач, остання наділена правом витребування спадкового майна з чужого незаконного володіння, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Юридичний факт того, що ОСОБА_4 є тіткою позивача встановлений рішенням суду, а тому доказуванню у даній справі не підлягає.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_3 не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про відновлення своїх прав шляхом пред`явлення майнових вимог до ОСОБА_2 .

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 03.09.2021.

Головуючий:

Судді: