Справа № 183/7628/18
№ 2/183/143/21

У Х В А Л А
18 травня 2021 року Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши у письмовому провадженні без виклику осіб заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Дмитрук Оксани Миколаївни вирішення ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Новомосковської міської ради, третя особа Державне агентство водних ресурсів України, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, визнання недійсним та скасування рішення Новомосковської міської ради, скасування права власності на земельну ділянку, скасування кадастрового номеру, визнання прав землекористування, -
в с т а н о в и л а:
22 квітня 2021 року Новомосковським міськрайоним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу у цивільній справі за ОСОБА_2 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Новомосковської міської ради, третя особа Державне агентство водних ресурсів України, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, визнання недійсним та скасування рішення Новомосковської міської ради, скасування права власності на земельну ділянку, скасування кадастрового номеру, визнання прав землекористування.
Таке клопотання за своєю суттю є заявою про ухвалення додаткового рішення.
Представником позивачів адвокатом Пищидою В.М. подано заперечення на заяву представника відповідача, а також заява про відмову у винесенні додаткового рішення.
Вивчивши подані матеріали приходжу до висновку про відмову у задоволені клопотання представників відповідача, виходячи з наступного.
Так, статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно до положень ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Ч.5. ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Як убачається з матеріалів справи, встановивши відповідність поданої Позивачем заяви вимогам статті ст. 185 ЦПК України, суд своєю ухвалою від 05 грудня 2018 року відкрив провадження по справі, а за заявою представника позивачів адвоката Пищиди В.М., 22 квітня 2021 року залишив без розгляду позов ОСОБА_2 , ОСОБА_6 .
У відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України, У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Системний аналіз норм процесуального законодавства, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 142 ЦПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.
З викладеного убачається, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому з залишенням позову без розгляду.
Отже, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
Разом з тим, Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.
Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, відповідно до положень частини п`ятої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, останньому необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача тощо.
Відповідач, стверджуючи про необґрунтованість дій позивачів, посилалася лише на те, що останніми протягом 2,5 років представником позивачів здійснювалися численні юридичні дії у цій справі за позовними вимогами, які, згідно судової практики, є безпідставними, тому представник відповідача наполягає на зловживанні процесуальними правами позивача, що порушило права ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що заяву про залишення без розгляду позову було подано представником позивачів адвокатом Пищидою М.М., можливість подання такої заяви Позивачем до суду передбачена положеннями ЦПК України.
Суд встановив відповідність цієї заяви вимогам наведених положень чинного процесуального законодавства, що і стало підставою для її задоволення.
Таким чином, твердження Відповідача про необґрунтованість дії позивача, що полягали у зверненні до суду з необґрунтованими позовом, є безпідставними, оскільки Позивачі діяли виключно в межах норм ЦПК України.
Отже, доказів необґрунтованості дій Позивачів чи свідчень зловживання ними своїми процесуальними правами при суду не подано, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви адвоката Дмитрук О.М. про ухвалення додаткового рішення у цій справі.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 164, 270 ЦПК України, суд,-
Відмовити представникові відповідача ОСОБА_1 адвоката Дмитрук Оксани Миколаївни у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в тридцятиденний термін з дня його проголошення.
Суддя Сорока О.В.