Справа № 683/3116/21
09 грудня 2021 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.
з участю: представника позивача ОСОБА_1
адвоката Гетманюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/3116/21, 2/683/1259/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 6250 доларів США боргу за договором позики від 25 червня 2020 року, а також на підставі ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми за період з 09 липня 2020 року по 26 жовтня 2021 року включно в розмірі 703,64 доларів США.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гетманюк О.В. позов підтримав, просить його задовольнити, пояснивши, що при первинному зверненні до суду, позивачем не було заявлено про стягнення усієї суми боргу, оскільки була домовленість із відповідачем про добровільне погашення ним частини боргу в сумі 6250 доларів США, однак він цю домовленість не виконав, а тому вважає, що позивач має право вимагати повернення цієї частини боргу у судовому порядку.
Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений судом строк відзив на позов не подавав.
Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2021 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд.
Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
До обумовленого строку ОСОБА_2 не виконав цього обов`язку та грошові кошти позивачу не повернув.
06 січня 2021 року ОСОБА_2 в добровільному порядку повернув ОСОБА_1 лише 3000 доларів США.
Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме, оригіналом договору позики від 25 червня 2020 року, який знаходиться в матеріалах цивільної справи №683/2919/20, 2/683/783/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, копією акту прийому-передачі коштів від 06 січня 2021 року, згідно якого ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 25 червня 2020 року повернув ОСОБА_1 3000 доларів США.
Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст.1047 ЦК України).
В силу ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Із норм ст.1051 ЦК України слідує, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
У свою чергу, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
На підставі частин 1-3 статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання,
кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність оригіналу боргової розписки в кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Відповідно до ч.1, ч.5 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, досліджені судом докази, вказують на те, що ОСОБА_2 не виконав свій обов`язок з повернення ОСОБА_1 суми позики, а тому з нього на користь позивача підлягають стягненню неповернуті грошові кошти в сумі 6250 доларів США.
Стягуючи з відповідача суму боргу у іноземній валюті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Сторони у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити у грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги.
У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Висновок про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц, який суд враховує на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин.
Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань . Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.
При обрахунку 3% річних за основу має братись прострочена сума, визначена у у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті.
3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18), які суд враховує на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин.
За період з 09 липня 2020 року по 26 жовтня 2021 року включно (в межах заявлених позовних вимог) розмір 3% річних від простроченої ОСОБА_2 суми боргу становить 703,64 доларів США. При розрахунку 3% річних суд виходить з наступного.
Отже, загальна сума 3% річних за період з 09 липня 2020 року по 26 жовтня 2021 року включно становить 703,64 доларів США (295,26 + 408,38), та підлягає стягненню на підставі ст.625 ЦК України з ОСОБА_2 , який прострочив виконання грошового зобов`язання за договором позики від 25 червня 2020 року, на користь ОСОБА_1 .
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 6250 доларів США боргу за договором позики від 25 червня 2020 року та на підставі ст.625 ЦК України 703,64 доларів США 3% річних за період з 09 липня 2020 року по 26 жовтня 2021 року включно.
Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, тому в силу ст.141 ЦПК України з відповідача на його користь слід стягнути також 1832 грн. 30 коп. судового збору, сплаченого при подачі даного позову.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 280-281 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6250 (шість тисяч двісті п`ятдесят) доларів США боргу за договором позики від 25 червня 2020 року, 703,64 (сімсот три долара шістдесят чотири центи) доларів США 3% річних за період з 09 липня 2020 року по 26 жовтня 2021 року включно.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1832 грн. 30 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 : зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне рішення складено 14 грудня 2021 року.
Суддя: