Справа № 367/9509/19
Провадження № 2-з/367/769/2021
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

13 грудня 2021 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Мерзлий Л.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Півень К.В. про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищевказана заява.За змістом поданої заяви просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне майно: 47/100 частин житлового будинку: Загальною площею 309,3 кв.м.; житловою площею: 145,7 кв.м. Реєстраційний номер: 08; Дата набуття права власності: 24.04.2015 року; Місцезнаходження: АДРЕСА_1 . Належність: ОСОБА_2 .

Заява мотивована по тим підставам, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько Позивача по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис за № 147. Факт родинних стосунків заявника з померлим ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на майно, а саме на 47/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому на підставі рішення Ірпінського міськнародного суду Київської області 2-8/92 від 05.02.1992 року, що стверджується інформаційною довідкою із ДРРП на нерухоме майно.Спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_1 та сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .08.04.2019 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Харченко Є.В. з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 .Проте, 08 листопада 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Харченко Є.В. було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 з мотивів, що ніби то ще за життя померлим було складено заповіт на третіхосіб, до числа яких не відноситься ні Позивач, ні інших спадкоємець за законом ОСОБА_3 . Після отримання вищевказаної Постанови, ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21.04.2020 року було витребувано із справ приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Харченко Євгенії Володимирівни ( АДРЕСА_2 ) копію спадкової справи № 10/2019 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 . Лише після витребування вищевказаної спадкової справи та ознайомлення з матеріалами судової справи Позивачу стало відомо, що його померлий батько ОСОБА_2 на день його смерті перебував в офіційному зареєстрованому шлюбі з невідомою особою ОСОБА_4 . Окрім того, з матеріалів спадкової справи також стало відомо про наявність заповіту, складеного покійним батьком Позивача на ім`я сторонньої невідомої особи - ОСОБА_5 . Про наявність шлюбу та заповіту Позивачу відомо не було, оскільки, батько перед смертю дану інформацію не повідомив, постійно проживав з Позивачем та повністю перебував на його утриманні. Окрім того, 06 листопада 2021 року, Позивачу стало відомо про наявність укладеного 27.04.2018 року між покійним ОСОБА_2 та ОСОБА_6 спадкового договору. Відповідно до умов вищевказаного спадкового договору, ОСОБА_2 передає після своєї смерті ОСОБА_6 належне на праві власності померлому майно - 47/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . Згідно до умов вищевказаного спадкового договору, а саме п.7 - на набувача ОСОБА_6 було покладено такі обов`язки: забезпечувати потреби померлого продуктами харчування, одягом, ліками та зокрема, здійснити поховання ОСОБА_2 у разі смерті поряд з його батьками на кладовищі с. Горенка, Київської області. Проте, набувач за спадковим договором взяті обов`язки не виконала. Відповідно до даного свідоцтва, ОСОБА_2 похоронений на кладовищі в АДРЕСА_3 та похоронений Позивачем ОСОБА_1 . Даний факт свідчить те, що умови договору не виконані, договір є невиконаним та недійсним. Окрім того, спадковий договір, укладений 27.04.2018 року, містить застереження: заборону відчуження, проте, дану заборону в електронному реєстрі зареєстровано не було, що є безперешкодним та можливим переоформленням зазначеного в договорі майна на ім`я ОСОБА_6 та подальшого його відчуження на користь третіх осіб, що порушить права Позивача на спадкове майно та стане причиною неможливістю виконання рішення суду в майбутньому. За викладених обставин ОСОБА_1 з метою захисту свого права на спадкування буде оспорювати та визнавати спадковий договір, укладений 27.04.2018 року між покійним ОСОБА_2 та ОСОБА_6 недійсним та звертатися до суду. ОСОБА_1 також звернеться до суду із заявою про зміну підстав та предмету позову та подання позовної заяви в новій редакції, відповідно до якої буде визнавати спадковий договір недійсним, визнання заповіту в частині майна вказаного в договорі нікчемним та визнання права власності на спадкове майно. Враховуючи фактичні обставини, у Позивача є всі підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, ОСОБА_6 , будучи залученою до розгляду даної судової справи, зможе безперешкодно відчужити все або частину із вищевказаного спірного майна на користь третіх осіб для уникнення відповідальності. Це насамперед, обумовлено фактом відсутності накладення заборони на відчуження на майно. Оскільки, будь яке розпорядження спірним майном до вирішення питання в суді може унеможливити виконання рішення суду та тим самим порушить права та інтереси Позивача, вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом спору є вкрай необхідним.

В судове засідання сторони не викликалися.

Суд, дослідивши подану заяву, дійшов висновку, що подана заява підлягає до задоволення у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до приписів ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, одними із видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за № 9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встанволено, що в провадженні суду перебуває цивільна спарва за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Харченко Євгенії Володимирівни, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Предметом спору є визнання права власності на майно, а саме 47/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що 47/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належало померлому ОСОБА_2 на підставі рішення Ірпінського міськнародного суду Київської області 2-8/92 від 05.02.1992 року.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, враховуючи наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову та накласти арешт на майно, яке виступає предметом спору за даним позовом.

Підстав, які б визначали необхідність обов`язково застосування зустрічного забезпечення позову в порядку ст.154 ЦПК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суддя

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Півень К.В. про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне майно: 47/100 частин житлового будинку: Загальною площею 309,3 кв.м.; житловою площею: 145,7 кв.м. Реєстраційний номер: 08; Дата набуття права власності: 24.04.2015 року; Місцезнаходження: АДРЕСА_1 . Належність: ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Мерзлий