Справа № 715/2684/21
Провадження № 2/715/779/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Глибоцьткий районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Григорчака Ю.П.

секретаря судового засідання Ткач О.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Глибоцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Глибоцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він перебуває з відповідачкою ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2021 року. До зареєстрування шлюбу у них з відповідачкою народилася спільна дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 05.05.2020 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №44, однак в свідоцтві про народження батьком дитини записаний ОСОБА_3 . Підставою даного запису стала відмова працівників виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Глибоцького району записати його батьком дитини, оскільки він не перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, а остання в свою чергу перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 . Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня свого народження проживала із ним та відповідачкою ОСОБА_2 . Він матеріально забезпечує сім`ю, займається вихованням дитини, а донька ОСОБА_4 називає його батьком. Зважаючи на вищевикладене, просить суд визнати його батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати Глибоцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 44, складений виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 05 травня 2020 року, тобто внести дані про те, що батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Пояснила суду, що з відповідачем ОСОБА_3 не проживає більше 10 років.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Глибоцький районний відділ реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) в судове засідання не з`явився.

Відповідно до статті 223 ЦПК України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, ч.1 вказаної норми закону передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, згідно заочного рішення від 21.12.2020 року шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_1 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканкою с. Опришени Глибоцького району Чернівецької області - 24 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 57 - розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 23.06.2021 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Прізвище дружини після шлюбу « ОСОБА_2 ».

Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до частини другої статті 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Згідно з частиною третьою статті 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою регулюється статтею 126 СК України. Відповідно до частин першої, третьої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Відповідно до частини першої статті 138 СК України жінці, яка народила дитину у шлюбі, надано право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини, відповідно до частини другої цієї ж статті, може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сімя визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню.

Відповідно до ч.4 ст.10 цього Кодексу суд застосовує при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколидо неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 13 липня 2006 року у справі «Яггі проти Швейцарії», Європейський суд з прав людини постановив, що маломісце порушення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд зазначив, що людина, котра намагається встановити своє походження, реалізує життєвий інтерес, який захищається Конвенцією. Цей інтерес полягає в отриманні правдивої інформації, котра може допомогти встановити факт, що торкається важливого аспекту її особистої ідентичності. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Суд, надаючи оцінку правовим відносинам між сторонами у справі, не вправі позбавляти дозволених законом та обраних сторонами засобів доказування, оскільки за такої ситуації це порушить їх права у цивільному процесі, свідчитиме про порушення принципу диспозитивності та об`єктивного судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За змістом положень ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 визнала позов і не заперечувала про визнання повизача батьком дитини.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст.89 ЦПК України)

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено наявність визначених законом, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, підстав для визнання позивача ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 - є підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , батьком малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виключити відомості з актового запису № 44 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі «Батько» запис : ОСОБА_3 та внести відомості до актового запису № 44 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі «Батько» запис - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити прізвище дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_4 ", по батькові - з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_4 ".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або через суд першої інстанції.

Суддя