Справа № 504/2995/20
Провадження № 2/504/1088/21
25.03.2021 року смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
секретаря - Мельникової В.М., -
Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.09.2020 року відкрито спрощене провадження у даній справі.
Відповідач сповіщався належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, про причиним своєї неявки суду не повідомив.
Відзив на позовну заяву відповідач не надав.
Позивач подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував.
Спрощене провадження може бути і заочним (ч. 2 ст. 281 ЦПК України).
Це можливе, якщо належним чином сповіщений відповідач не подасть відзив, а позивач не буде заперечувати проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України).
Скасування заочного рішення має наслідком призначення справи до розгляду знов за правилами спрощеного позовного провадження (ст. 287 ЦПК України).
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.03.2021 року справу призначено до розгляду в заочному порядку.
Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного:
Відповідно до умов п.3.6.1 заяви за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 38 відсотків річних.
Відповідно до п. 1.24 Договору передбачена відповідальність у випадку порушення зобов`язання у виді пені в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, яка діяла у період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення але на більше 15% суми прострочення платежу.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - це будь - яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше на встановлено цим параграфом і не виходить із суті кредитного договору.
Свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, що підтверджено наданою банком випискою по рахунку НОМЕР_2 .
- 5515,33 грн. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом;
- 263,12 - комісія за РКО;
- 1479,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу;
- 388,43 грн. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту;
-153,61 грн. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів;
- 462,73 грн. - розмір 3 % річних на розмір суми простроченого кредиту;
- 181,29 грн. - розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів.
Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) підтвердив, що між ним та Банком досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору.
Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з положеннями ст.ст. 530, 612 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно п. 1.17. Розділу XXII Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - «ДКБО»), затвердженого постановою правління AT «Ощадбанк» від «21» листопада 2017 р. № 994 (в редакції, яка діяла на день підписання Заяви про приєднання), за користування Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) та в Додатку № 1 до Договору, - в разі зміни умов кредитування згідно пункту 11.1.3. Розділу ХХ Договору.
У випадку, передбаченому в Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), Клієнт зобов`язаний щомісячно (у терміни, передбачені для сплати процентів) здійснювати часткове повернення Кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу, якщо це вимагається умовами надання Кредиту.
Згідно п.п. 1.21. - 1.22. ДКБО, сплата нарахованих процентів за користування Кредитом (в т.ч. процентів за користування Кредитом протягом Грейс періоду)/обов`язкового щомісячного платежу/ процентів за Несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені Заявою на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку Клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості.
Тривалість Грейс періоду - 30 днів. Після закінчення вказаного періоду при непогашенні Клієнтом заборгованості проценти за користування Кредитом нараховуються за процентною ставкою визначеною Договором. У випадку отримання коштів за Платіжною карткою готівкою процентна ставка за користування Кредитом протягом Грейс-періоду не застосовується.
Погашення заборгованості за Картковим рахунком, в тому числі за Банківським продуктом «Моя кредитка», здійснюється Клієнтом з урахуванням наступного: черговість погашення заборгованості за Договором визначена у п. 4.5 Розділу ХХ Договору; Дострокове погашення заборгованості за Кредитом (в т.ч. Грейс- періоду) Клієнт здійснює шляхом поповнення Карткового рахунку у встановленому в Банку порядку; Погашення обов`язкового щомісячного платежу, нарахованих процентів та комісійної винагороди за обслуговування Кредиту здійснюється шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку Клієнта відповідно до цього Договору, у тому числі за рахунок коштів за послугою «Мобільні заощадження» та коштів, отриманих від страхової компанії, як страхове відшкодування; При настанні строків погашення платежів за Кредитами, отриманими Клієнтом за будь- якими іншими банківськими продуктами, відмінними від Банківського продукту «Моя кредитка», Банк не здійснює договірне списання коштів для погашення таких платежів з Карткового рахунку Клієнта, відкритого для надання Клієнту Кредиту за Банківським продуктом «Моя кредитка».
Відповідно до п. 1.28 -п.1.29 ДКБО, будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору породжує у Банка право достроково відкликати Кредит, а у Клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором. Банк має право вимагати від Клієнта дострокового повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за Договором, строк сплати яких не настав, та застосувати процедуру звернення стягнення на майно Клієнта згідно із Законодавством (в т.ч. звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку Клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення Кредиту (в тому числі сплати суми обов`язкового щомісячного платежу), сплати процентів за користування ним та інших платежів, в тому числі, але не виключно у випадку: 1) затримання сплати Клієнтом заборгованості по Кредиту (його частини, в тому числі в розмірі обов`язкового щомісячного платежу) та/або перевищення витратного ліміту (Несанкціонованого овердрафту) та/або процентів, обов`язок сплати яких передбачений Заявою на кредит, щонайменше на один календарний місяць; 2) перевищення сумою заборгованості суми Кредиту більш як на десять процентів; 3) несплати Клієнтом більше однієї виплати за Кредитним договором, яка перевищує п`ять процентів суми Кредиту; 4) іншого істотного невиконання зобов`язань, внаслідок якого Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту та сплати інших платежів.
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно п. 1.24. ДКБО, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Кредитним договором, Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу.
Таким чином, при укладенні договору з АТ «Ощадбанк» відповідачу були запропоновані конкретні Умови та правила банківських послуг, про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, що відображено у Договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 21.11.2017 року № 994, також в Паспорті споживчого кредиту (Кредитної лінії на БПК), Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, Таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 10.12.2018 року, які є невід`ємною частиною заяви про приєднання, що відповідає нормам діючого законодавства, а сам: ст.ст. 633, 634, 639 ЦК України.
Із зазначеними документами ОСОБА_1 ознайомився та підписав їх, що підтверджується матеріалами справи.
Отже, суд вважає, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг.
За змістом положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з п. 3.6.1-3.6.2 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає: 38,00 (тридцять вісім ) відсотків річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду;
Таким чином, відповідно до умов договору, заяви про приєднання та діючого законодавства, АТ «Ощадбанк» має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В свою чергу, згідно зі ст. 1056 1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі і з договорів.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В свою чергу зобов`язання, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
В порушення умов кредитного договору щодо порядку та строків погашення кредитного зобов`язання, вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України відповідач ОСОБА_1 не виконує умови договору, не погашає кредит та не сплачує відсотки.
Тому позовні вимоги в частинах стягнення основної заборгованості та відсотків за користування кредитом засновані на законі, обгрунтовані відповідними доказами, і тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відтак, враховуючи, що відповідач не сплатив у строки, визначені законом, заборгованість за договором, він вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання.
Пунктом 5.1. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14 передбачено, що кредитор вправі вимагати, у тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.
За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, до повного виконання грошового зобов`язання.
За змістом ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.
Індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.
Оскільки відповідачем не виконано умови договору, укладеного з позивачем, кошти за цим договором та відсотки за ним не сплачено, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частинах о стягнення інфляційних втрат та 3% річних на користь АТ «Ощадбанк».
Відповідно до ч. 1,2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Суд вважає, що сума пені нарахована відповідно до наведеної норми матеріального закону та умов договору.
Тому, враховуючи обставини укладення договору про приєднання і про ознайомлення з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ощадбанк», а також розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачем, суд вважає, що вимоги банку в частині стягнення пені, також підлягають задоволенню.
Разом із тим, суд дійшов до висновку про необґрунтованість вимоги позивача про стягнення комісії за РКО у розмірі 263,12 грн.
До позову додано паспорт споживчого кредиту від 10.12.2018 року з встановленою комісійною винагородою за видачу готівкових коштів, наданих у кредит - 0% від суми таких коштів (а. с.9).
Одночасно також позивачем додано заяву про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 10.12.2018 року з встановленою комісійною винагородою за зняття готівкових коштів, наданих у кредит - 0,00% від суми таких коштів (а. с. 6-7).
Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого Банком до позову вбачається, що розрахунок комісійної винагороди здійснений за період з 19.10.2018 року до 12.08.2020 року.
Враховуючи що нарахування комісії відбулося після підписання сторонами заяви та паспорту від 10.12.2018 року з встановленою комісійною винагородою за видачу та зняття готівкових коштів, наданих у кредит - 0,00% від суми таких коштів, вимоги позивача про стягнення комісії у розмірі 263,12 грн. задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Відповідно до ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач за подання позову сплатив до бюджету судовий збір в сумі 2102,00 грн.
Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому судовий збір підлягає пропорційному розподілу між сторонами.
З урахуванням ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір у розмірі 2079,93 грн., що відповідає 98,95% задоволеної частини позову. Решта судового збору відноситься на рахунок позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 15, 16, ч. 2. ст. 509, 525, 526, 533, 549, 610, 611, 625, 628, 629, 632, 1048, 1050, 1052, 1054, 1056 1 ЦК України, ст. ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. ст. 4-13, 76-89, 141, 258-273, 280-289 ЦПК України, суд, -
- 5515,33 грн. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом;
- 1479,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу;
- 388,43 грн. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту;
-153,61 грн. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів;
- 462,73 грн. - розмір 3 % річних на розмір суми простроченого кредиту;
- 181,29 грн. - розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів.
У задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення - 263,12 - комісії за РКО, - відмовити.
Решта судового збору відноситься на рахунок позивача.
Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заява про перегляд заочного рішення подається у письмовій формі до Комінтернівського районного суду Одеської області.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом 30 днів від дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Суддя В.К. Барвенко