ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/3032/20
Провадження № 22-ц/4820/590/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Філіпчук О.В.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2021 року (суддя Бондарчук Л.А.) за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивувала тим, що 23 вересня 2017 року, близько 23 год. 55 хв. по вул. Центральній, с. Левківка Старокостянтинівського району Хмельницької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій невстановлений слідством водій, керуючи невстановленим слідством автомобілем, здійснив наїзд на її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті останній від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

У лютому 2019 року позивач звернулась до МТСБ України із заявою про виплату страхового відшкодування, проте отримала лист від МТСБ України з роз`ясненням надати оригінали документів, що підтверджують витрати на спорудження пам`ятника, оскільки наданий позивачкою товарний чек не підтверджує понесення нею витрат на поховання та не є розрахунковим документом.

Позивач вказувала, що оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків фізичними особами-підприємцями, які сплачують єдиний податок є правомірним, а товарний чек є розрахунковим документом, який підтверджує факт продажу товару (надання послуг), а тому відмова відповідача є безпідставною та необґрунтованою.

Посилаючись на вимоги ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», ОСОБА_2 просила стягнути з МТСБ України страхове відшкодування у розмірі 36090,00 грн.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2021 року позов задоволено. Стягнуто з МТСБ України на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 36090 грн. та судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем підтверджено належними доказами понесені витрати на придбання пам`ятника у розмірі 36090 грн., а тому такі витрати на підставі ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», підлягають стягненню з відповідача.

В апеляційній скарзі Моторне (транспортне) страхове бюро України, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції належним чином не встановлено, та позивачем не надано доказів того, чи дійсно фізична особа-підприємець, яка надавала послуги з поховання є платником єдиного податку, і внаслідок чого має право видавати чеки довільної форми.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник апелянта ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та її представник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 просив про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 20 вересня 2017 року, близько 23 год. 55 хв. по вул. Центральній, с. Левківка Старокостянтинівського району Хмельницької області сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій невстановлений слідством водій, керуючи невстановленим слідством автомобілем, здійснив наїзд на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті останній від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. Станом на 01.03.2019 року у даному кримінальному провадженні триває досудове слідство, особу, яка скоїла кримінальне правопорушення не встановлено. 21 вересня 2017 року відомості про дану подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000668 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, однак особу, яка причетна до скоєння даного злочину не встановлено.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Самчиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3

27 лютого 2019 року ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» в інтересах ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, на підтвердження понесених витрат було надано товарний чек від 28 грудня 2018 року на суму 36090 грн., сплачених ФОП ОСОБА_5 .

Листом від 25.05.2020 року №3.1-02/15478 позивачці було запропоновано надати до МТСБ України оригінали документів, що підтверджують витрати на поховання, а саме фіскальний чек або розрахункова квитанція, що відповідають Наказу Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016 року «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)».

Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до пункту б частини 1 статті 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

МТСБ України не заперечувалось право ОСОБА_2 на отримання страхового відшкодування в порядку ч.4 статті 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак при умові надання нею належного розрахункового документу, а саме, фіскального касового чеку або розрахункової квитанції.

Порядок оформлення розрахункових документів при проведенні розрахункових операцій за готівку в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». При цьому законодавчо визначено випадки звільнення продавця від обов`язкового надання покупцю оформлених за встановленою формою касових чеків, надрукованих реєстратором розрахункових операцій, або розрахункових квитанцій, заповнених вручну.

Водночас, пунктом 15 статті 3 цього Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до пункту 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердженням вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

При цьому, під розрахунковим документом слід розуміти документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (стаття 2 цього Закону).

Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом України від 06.07.2995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є правомірним.

Разом із тим, якщо форма та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, визначена законодавством (наказ ДПА України від 01.12.2000 № 614 «Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (втратив чинність 11.03.2016); наказ Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів» (чинний)), то форма та зміст товарного чека законодавчо не визначена.

Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків фізичними особами-підприємцями, які сплачують єдиний податок є правомірним.

Свідоцтво платника єдиного податку серії А №486463 ФОП ОСОБА_5 , яким видавався товарний чек 28.12.2018 року ОСОБА_2 на підтвердження понесених нею витрат на придбання пам`ятника у загальному розмірі 36090 грн. направлялося МТСБ України позивачкою разом з заявою на виплату страхового відшкодування 27.02.2019 року вих. 7402, з приводу зазначеного будь-яких зауважень від відповідача на адресу позивача не надходило (а.с.12,15).

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є правильним.

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення підстав для розподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2021 року.

Судді Т.О. Янчук

А.М. Костенко

О.І. Ярмолюк