Справа № 567/179/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Остроголова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в рорядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини

встановив :

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини звернулась ОСОБА_1 .

В обгрунтування позову зазначає, що з вересня 2011 року по грудень 2013 перебувала з відповідачем в фактичних шлюбних відносинах. Вказує, що від спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківство відповідача щодо якої було встановлено рішенням Острозького районного суду від 29.01.2013. Також вказаним рішенням з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 29.01.2013 та до повноліття дитини.

Вказує, що на даний час виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів в зв`язку із зміною обставин, що враховувались судом при визначенні розміру аліментів, оскільки вона ніде не працює, а потреби їх спільної дитини зросли.

Водночас вказує, що на даний час відповідач працевлаштований, працює на будівельних роботах в м.Києві та отримує мінливий дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної доньки.

Зазначає, що з 12.10.2020 вона не працевлаштована, отримує лише допомогу по безробіттю, в зв`язку з чим не в змозі самостійно забезпечити дитині належне утримання, достатнє для її віку. Окрім того, на її утриманні перебуває також малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Нерухомого та рухомого майна позивач у власності не має.

Посилаючись на вказані обставини та збільшення вікових потреб дитини та матеріальних витрат на її утримання, просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача згідно рішення Острозького районного суду від 29.01.2013 та стягувати з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Острозького районного суду від 23.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження відповідно до ст.274-279 ЦПК України без повідомлення (виклику) сторін, та роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копію даної ухвали та позовної заяви з додатками було отримано представником відповідача 25.03.2021.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідач, скориставшись своїм правом, 09.04.2021 подав на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому позов не визнав. В обгрунтування заперечень проти позову зазначив, що не визнає своє батьківство щодо неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак виконував рішення суду від 29.01.2013 про стягнення з нього аліментів на її утримання. Зазначив, що дійсно працює на будівельних роботах або водієм, однак робота в нього непостійна та відповідно заробіток невеликий і мінливий. Окрім того вказує, що на його утриманні перебувають загалом шестеро осіб, оскільки з 2015 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 , яка знаходиться на його утриманні, а також її малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає разом з ними. Також на його утриманні перебувають батьки. До того ж, рішенням Острозького районного суду від 14.12.2020 з нього стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 . Одночасно зазначає, що починаючи з 2018 року він щомісячно перераховував на рахунок позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1200 грн., у розмірі який був визначений Березнівським РВ ДВС, на підтвердження чого надав копії квитанцій. З врахуванням наведеного, просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 26.03.2013. (а.с.10)

Згідно рішення Острозького районного суду №1713/1689/12 від 29.01.2013, ОСОБА_2 визнано батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 29.01.2013 і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.12)

З довідки про склад сім`ї позивача від 22.01.2021 встановлено, що до її складу, окрім неї, входить її донька - ОСОБА_3 (а.с.9)

З трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , довідки Острозької міськрайонної філії Рівненського центру зайнятості від 29.01.2021 встановлено, що ОСОБА_1 була звільнена з посади кухаря в ПП ОСОБА_7 за згодою сторін та перебуває на обліку як безробітна з 09.11.2020. (а.с.13-17)

Згідно довідки Березнівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів), копій квитанцій наданих відповідачем встановлено, що ОСОБА_2 сплачує аіменти на утриманя ОСОБА_3 Заборгованість станом на березень 2021 становить 19 грн. (а.с.43-50)

Таким чином, рішенням Острозького районного суду від 29.01.2013 було визначено розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно.

Як вказано в позовній заяві та підтверджено у судовому засіданні, витрати на утримання дитини зросли. Значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки. Розмір аліментів, який сплачує відповідач недостатній для належного її утримання.

Звертаючись до суду, в обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що погіршилося її матеріальне становище, дитина потребує більших матеріальних витрат ні ж ті, що передбачалися раніше, а дохід відповідача продовжує мати стабільний характер, окрім того, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому дані обставини є підставою для зміни розміру стягнення аліментів.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В той же час, зазначеною нормою СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів не тільки у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, але і в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу наведених норм вбачається, що при вирішенні даного спору правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що передбачено ст.7 СК України.

Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років становить з 1 січня - 1197,50 грн.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду та вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1, 2 ч.3 ст.181 СК України, визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №372/2393/17.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

При розгляді позову із зазначених підстав, застосуванню підлягають не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов"язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів слід з"ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров"я.

Відповіднодо ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Судом встановлено, що на даний час відповідач на непостійній основі працює різноробочим на будівельних роботах або водієм та отримує мінливий дохід, що ним не заперечується.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім"ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Разом з тим, відповідачем не доведено обставин щодо зміни його сімейного стану та що на його утриманні перебувають інші особи, на що він посилається, обгрунтовуючи свої заперечення проти позову, оскільки будь-яких доказів, що підтверджували б дані обставини суду не надано.

Також суд зауважує, що утворюючи сім`ю, відповідач повинен був усвідомлювати, що на нього покладається обов`язок дбати про таку сім`ю, матеріально її забезпечувати.

Невжиття відповідачем активних заходів до поліпшення свого працевлаштування, байдуже ставлення до свого матеріального становища не являється достатньою підставою для висновку про його неспроможність сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Одночасно суд звертає свою увагу на те, що відповідач сплачував аліменти у розмірі не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто більше визначеного розміру судом у своєму рішенні, оскільки законом визначено обов`язок виконавця стягувати з боржника аліменти у розмірі, не меншому від мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Разом з тим, суд вважає, що виходячи із вимог ч.1 ст.192 СК України, у системному зв`язку положенням ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів, які стягуються із відповідача підлягає збільшенню, оскільки утримання неповнолітньої дитини в її віці потребує від батьків додаткових зусиль та матеріальних витрат, а з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляції тощо, визначений у 2013 році розмір аліментів, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб дитини, зокрема, для її належного забезпечення повноцінним харчуванням, одягом, навчання та розвитку.

Одночасно, судом встановлено, що на даний час позивач непрацевлаштована та перебуває на обліку в центрі зайнятості, де отримує допомогу по безробіттю. Також на утриманні позивача перебуває неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Судом встановлено, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів у зв`язку із збільшенням вікових потреб дитини, витрати, які несе позивач на її утримання перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в зв`язку з чим матеріальне становище отримувача аліментів погіршується.

Отже, судом встановлено обставини, які надають можливість збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача.

Дані обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, на думку суду, є істотними та достатніми для зміни визначеного за судовим рішенням розміру аліментів та можуть слугувати самостійною підставою для зміни їх розміру.

З урахуванням встановлених судом обставин та наведених правових норм, суд вважає можливим змінити розмір стягнення аліментів.

Згідно ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, розмір аліментів, які на даний час стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання їх дітей, не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За правилами ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в той же час, ст.192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дітей, суд також бере до уваги, що платник аліментів є працездатним, має добрий стан здоров`я, інших утриманців, окрім дітей, не має, оскільки протилежних доказів суду не надано, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , суд бере до уваги, що платник аліментів може надавати матеріальну допомогу та вважає, що їх необхідно стягувати в твердій грошовій сумі, відповідно до ст.184 СК України, в розмірі 1600 грн., так як сплата аліментів на утримання дитини в розмірі по 2500 грн. буде надто обтяжливою для відповідача, який офіційно не працевлаштований.

При цьому, суд виходить і з того, що як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Окрім того в судовому засіданні не встановлено та позивачем не надано належних та достатніх доказів значного покращення матеріального стану платника аліментів та спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн. на дитину щомісячно.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі 129-1 Конституції України, ст.80, 180-183, 185, 191, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 142, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 29.01.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 і стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1600 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.04.2021.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.