Справа № 592/9042/20
Провадження № 2-і/591/1/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 рокум. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі судді Северинової А.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Солошенко Людмили Євгенівни про зустрічне забезпечення

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визначення часток у праві власності та стягнення компенсації та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

05 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, визначення часток у праві власності і стягнення компенсації.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про поділ спільного майна, визначення часток у праві власності і стягнення компенсації, шляхом накладення заборони ОСОБА_2 відчужувати автомобіль марки OPEL Vectra, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , передавати автомобіль і право керування автомобілем будь-яким особам, а також переміщати будь-яким способом автомобіль за територію України.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 листопада 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визначення часток у праві власності та стягнення компенсації об`єднати в одне провадження із зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2021 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 адвоката Якименко Ольги Ігорівни про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Якименко Ольги Ігорівни задоволено.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2021 року про відмову у забезпеченні позову скасовано.

Заяву представника ОСОБА_2 адвоката Якименко Ольги Ігорівни про забезпечення зустрічного позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення зустрічного позову шляхом накладення арешту і заборони ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження наступного нерухомого майна:

- земельної ділянки кадастровий номер :17:001:0072, площею 0,0500 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки кадастровий номер :17:001:0073, площею 0,0700 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житлового будинку, який є об`єктом незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці кадастровий номер :17:001:0072 (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку), загальна проща житлового будинку 225 кв.м.;

- двокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 52.71 кв.м., житлова площа 28.8 кв.м., придбана ОСОБА_1 в 2005 році на підставі договору купівлі-продажу, ВСЕ/853775, від 10 листопада 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Рибалко К.Д. р № 6118.

20 квітня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Солошенко Людмили Євгенівни про зустрічне забезпечення.

Представник позивача зазначає, що у зв`язку із забезпеченням позову відповідачка за зустрічним позовом може зазнати збитків, оскільки на теперішній час має намір погасити заборгованість за договором лізингу, що був укладений між нею та ТОВ «Автокредит Плюс» від 04 квітня 2017 року, запропонувавши продати автомобіль та здійснити погашення боргу і таким чином прощення суми боргу в розмірі 20% від суми позики.

Також зазначає, що вільному володінню, користуванню та розпорядженню квартирою, яка є особистою приватною власністю ОСОБА_1 , оскільки, придбана за вісім років до укладення шлюбу, перешкоджають заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою апеляційного суду від 06 квітня 2021 року, оскільки, відповідно до ст. 41 Конституції України право власності захищається державою, а заборона вільно здійснити право власності щодо особистої власності може призвести до збитків у вигляді знецінення вказаного майна. Заборона вчиняти будь-які дії щодо домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 призводять до порушення прав ОСОБА_1 щодо введення в експлуатацію домоволодіння та подальшої реєстрації права власності, що призведе до відкладення таких дій на невизначений строк та удорожчання вчинення відповідних дій.

У зв`язку із накладенням арешту на нерухоме майно та забороною, вона, як власник фактично позбавлена можливості розпоряджатися ним, тому просить суд зобов`язати позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок суду суму 2 527 646 грн.

В силу пункту 1 статті 153, пункту 6 статті 154 ЦПК України, заяву розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Статтею 19 Конституції України, визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Суд враховує право кожного на справедливий розгляд його справи судом при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, що передбачено в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України.

Згідно частини 1 статті 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до частини 3 статті 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Вирішуючи питання про зустрічне забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторін, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про зустрічне забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про зустрічне забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до зустрічного забезпечення позову. У вирішенні питання про зустрічне забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо зустрічного забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до зустрічного забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із заяви про зустрічне забезпечення, представник позивача посилається на те, що вжиття судом заходів забезпечення позову може створювати позивачці завдання збитків, оскільки вона має намір погасити заборгованість за договором лізингу. Однак, автомобіль, який вона має намір продати з метою погашення боргу за кредитним договором, не був предметом забезпечення позову. Щодо доводів позивача про те, що вжиті заходи забезпечення позову перешкоджають їй у вільному володінні, користуванні та розпорядженні квартирою, яка є її приватною власністю, то метою вжиття заходів забезпечення позову було саме обмеження позивачки у відчуженні спірного нерухомого майна, яке є предметом зустрічного позову. Посилання на те, що заборона вчиняти будь-які дії щодо домоволодіння та земельної ділянки може призвести до удорожчання вчинення відповідних дій щодо введення в експлуатацію домоволодіння не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Таким чином, сума можливих збитків є недоведеною та ґрунтується на припущеннях представника позивачки.

Посилання у заяві на те, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином іноземної держави, як на підставу для задоволення зустрічного забезпечення суд не приймає до уваги, так як матеріалами справи доведено, що він має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання на території України.

Щодо доводів позивача про те, що відповідач не має у власності об`єктів нерухомого майна, то суд зауважує, що закон не вимагає для застосування зустрічного забезпечення відсутність саме нерухомого майна. Натомість відповідач має у власності автомобіль, який є предметом судового розгляду.

Доказів щодо майнового стану відповідача, представник позивача не надала, окрім цього, представником позивача не доведено, що заходи зустрічного забезпечення позову є співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати позивач у зв`язку із забезпеченням позову.

Викладене свідчить про відсутність обов`язку суду застосувати зустрічне забезпечення.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для застосування зустрічного забезпечення у даній цивільній справі, клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Солошенко Людмили Євгенівни про зустрічне забезпечення є необґрунтованим, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання представника позивача про зустрічне забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 19 Конституції України, статями 149-154, 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Солошенко Людмили Євгенівни про зустрічне забезпечення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визначення часток у праві власності та стягнення компенсації та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2021 року.

Суддя А.С. Северинова