Справа №200/2228/19
Провадження №2/932/1810/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«08» квітня 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Шейко А.М.

представника позивача: Жура Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 11.02.2019 надійшов вищезазначений позов в якому позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за номером в реєстрі 21413 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в загальній сумі 16 354,52 долари США, що виникла по кредитному договорі №DNHDGF01430250 від 22.11.2015.

24.11.2020 ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Цитульського В.І. прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче засідання

16.02.2021 підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду на 08.04.2021.

У судовому засіданні була присутня представник позивача, яка підтримала позов та надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглядати справу за відсутності представника.

Стислий виклад позиції позивача.

Заборгованість по кредиту є спірною, зокрема стягнена заборгованість розрахована з 22.11.2005 по 13.10.2017, більш як за 11 років, банком не враховано ряд сплачених позичальником грошових коштів, на момент вчинення виконавчого напису у банку було відсутнє право вимоги у зв`язку із відступленням його третій особі, виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який не передбачав можливості стягнення коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Стислий виклад позиції відповідача, викладеної у відзиві.

Позивачем визнається факт існування кредитних відносин. Оскільки отримані кошти позивачем не повернуті їх стягнення є правомірним. Банк не є належним відповідачем у справі та у зв`язку із цим дана справа не підвідомча суду загальної юрисдикції. У випадку визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд має стягнути дійсну заборгованість. Банком надані нотаріусу усі документи, передбачені законом. Стягнення заборгованості з 22.11.2005 по 13.10.2017 є правомірним, оскільки договір кредиту не припинений. Банком враховані кошти, про які вказує позивач, зокрема вони зараховані банком в інші дати ніж день їх сплати.

Фактичні обставини встановлені судом.

22.11.2015 між сторонами спору укладено кредитний договір №DNHDGF01430250 за умовами якого відповідач зобов`язується надати на строк до 22.11.2020 позивачу, на придбання нерухомості, 45 700 доларів США, які позивач зобов`язався повернути та сплачувати встановлені проценти. Кредит підлягав поверненню щомісячними платежами.

Виконання вимог позивача за вказаним договором забезпечено іпотекою згідно відповідного договору від 22.11.2005 №DNHDGF01430250.

Вказані обставини підтверджуються відповідними договорами та визнаються сторонами.

Позивачем також визнається факт отримання кредиту та порушення умов договору щодо повернення позики.

17.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за номером в реєстрі 21413 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в загальній сумі 16 354,52 долари США, що виникла по вказаному вище кредитному договорі. Строк, за який провадиться стягнення складає 4 343 дні, з 22.11.2005 по 13.10.2017.

Із долучених приватним нотаріусом документів вбачається, що виконавчий напис вчинено на підставі: заяви банку від 27.10.2017; копії кредитного договору від 22.11.2005 із копією додатковою угодою від 14.06.2006; розрахунку заборгованості; копії письмової вимоги до позивача про повернення грошових коштів без дати та доказів її надсилання позивачу 24.10.2017.

Із наданих позивачем копій квитанцій про сплату кредиту, розрахунку заборгованості вбачається, що банком зараховані грошові кошти, що сплачені позивачем, проте частково не у день сплати а пізніше. Викладена обставина визнається сторонами.

Норми права та висновки Верховного Суду, що застосував суд.

У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно приписів ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.88 вказаного закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до приписів п.3.4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині пунктів 1 та 2, стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса можливе на підстав нотаріально посвідчених угод, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У постанові від 28.03.2018 Велика Палата ВС зазначила, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

За висновком постанови КЦС ВС від 12.11.2020 у справі № 200/3452/17 справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Оцінка суду.

Факти укладення кредитного договору, його забезпечення іпотекою, отримання позивачем кредиту та порушення ним строків його повернення не заперечується сторонами.

Спірним є наявність підстав та порядок вчинення виконавчого напису, сума заборгованості.

Враховуючи описані обставини, норми законодавства та висновки Верховного Суду суд звертає увагу на наступне.

По-перше, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, у зв`язку із визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 та до якого відсилає Закон України «Про нотаріат», визначає можливість вчинення виконавчого напису виключно на підставі нотаріально посвідчених угод. У нашому випадку кредитний договір нотаріально не посвідчений.

По-друге, вказаний порядок передбачає надання нотаріусу оригіналу угоди, що на думку суду має убезпечити боржника від вчинення декількох виконавчих записів в межах одного договору. У нашому випадку нотаріусу надано копію кредитного договору.

По-третє, право пред`явлення вимоги про стягнення кожного чергового платежу по кредитному договору починається після невиконання чи неналежного виконання позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Викладене свідчить, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено із порушенням ст.88 Закону України «Про нотаріат». Доводи ж відповідача в цій частині є суперечать висновкам Верховного Суду.

По-четверте, суд погоджується із доводами позивача про невірне зарахування відповідачем усіх здійснених позивачем платежів. І хоча відповідачем зараховано всі сплачені суми, проте їх несвоєчасне зарахуванням вплинуло на загальний розмір заборгованості, адже призвело до невірного визначення суми боргу та періодів нарахування процентів, пені. Тому доводи відповідача у цій частині відхиляються.

По-п`яте, враховуючи описаний висновок Верховного Суду є помилковими доводи відповідач про неналежність відповідача у цій справі та не підвідомчість справи суду цивільної юрисдикції.

По-шосте за доводами відповідача у випадку визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд має стягнути дійсну заборгованість. При цьому відповідач покликається 2 абзац п.13 на постанову Пленуму Верховного Суду України N2 від 31.01.1992. Разом із тим останнім реченням вказаного пункту визначено, що У цих випадках справа розглядається в позовному провадженні, позивачем в якому є кредитор, а відповідачем - боржник. Відповідного позову відповідачем не заявлено.

Доводи позивача про те, що на момент вчинення виконавчого напису у банку було відсутнє право вимоги у зв`язку із відступленням його третій особі не беруться до уваги. Оскільки в інформаційній довідці з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься запис (актуальна інформація зі спеціального розділу) про іпотеку із зазначенням іпотекодержателя - ПАТ КБ «Приватбанк», підстава договір купівлі-продажу відступлення прав вимоги від 14.04.2016. Тобто відповідач повторно набув прав вимоги 14.04.2016 тоді як оскаржуваний виконавчий напис вчинено 17.11.2017.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Оскільки позов задоволено відповідач повинен відшкодувати сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Виконавчий напис вчинений 17.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем за реєстровим №21413 про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості в загальній сумі 16 354,52 долари США, що виникла по Кредитному договору №DNHDGF01430250 від 22.11.2015 визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () на користь держави судовий збір 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 13.04.2021.

Суддя: В.І.Цитульський