Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Водважко Д.Д., позивача ОСОБА_1 , представників відповідача 1 Сапронової Л.М., Симбірцева Є.В., розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Київтранслогістик», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», про стягнення матеріальної шкоди, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) у листопаді 2020 року звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Київтранслогістик» (надалі за текстом - відповідач 1), акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (надалі за текстом - відповідач 2), про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що 29.01.2020 на автодорозі Київ-Ковель відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом ДТП) за участю автомобіля «GREAT WALL «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу, та автомобіля «INTERCARGO TRUCK», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить відповідачу 1, внаслідок якої було спричинено механічні пошкодження транспортних засобів. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19.02.2020 у справі № 367/981/20 водія автомобіля «INTERCARGO TRUCK», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який на момент ДТП був працівником відповідача 1, визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «INTERCARGO TRUCK», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована відповідачем 2.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «GREAT WALL «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_1 , склала 34 908 грн. Відповідачем 2 у квітні-вересні 2020 року було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 25 663,55 грн.

Оскільки завдану позивачу внаслідок ДТП матеріальну шкоду було відшкодовано не у повному обсязі, позивач звернулася до суду з позовом, просила стягнути на її користь матеріальну шкоду в розмірі 9 244,45 грн з відповідача 1, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 12.11.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

10.03.2021 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій остання просила стягнути на її користь з відповідача 1 та відповідача 2 солідарно матеріальну шкоду в розмірі 9 244,45 грн, а також судові витрати.

Ухвалою суд від 10.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

04.08.2021 до суду надійшов відзив відповідача 1 на позовну заяву. У відзиві представник відповідача 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначив, що відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників, укладеного відповідачем 1 та відповідачем 2, ДТП є страховим випадком, а отже, відшкодування завданої шкоди має проводитися відповідачем 2. Також зазначив, що відповідачем 2 було розраховано вартість матеріального збитку та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 25 663,55 грн. Складання акту виконаних робіт, на підставі якого позивачем визначено розмір матеріальної шкоди, проводилося без участі співвідповідачів, що ставить під сумнів пов`язаність обсягу та вартості робіт з пошкодженнями автомобіля позивача внаслідок ДТП.

23.08.2021 судом було отримано відповідь позивача на відзив відповідача 1, в якому остання зазначила, що відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, сплаченою відповідачем 2, становить 9 244,45 грн, шкоду завдано особою, яка є працівником відповідача 1, при виконанні ним трудових обов`язків. Просила задовольнити позовні вимоги.

16.09.2021 до суду надійшов відзив відповідача 2 на позовну заяву. Представник відповідача 2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначив, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. З урахування фізичного зносу та за мінусом франшизи сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті позивачу у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, склала 25 663,55 грн та була перерахована останній в повному обсязі. Крім того, зазначив, що законодавством України не передбачене солідарне відшкодування спричиненої шкоди страховиками, оскільки в даному випадку страховик не є заподіювачем шкоди.

23.09.2021 судом було отримано відповідь позивача на відзив відповідача 2, в якому остання зазначила, що відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, сплаченою відповідачем 2, становить 9 244,45 грн, при цьому, фактичним розміром шкоди не перевищує страхової суми, встановленої у договорі страхування (130 000 грн). Просила задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні 08.11.2021 позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представники відповідача 1 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

Представник позивача 2 в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив провести розгляд справи без його присутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником автомобіля «GREAT WALL «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28.10.2014 (а.с. 11)

29.01.2020 на автодорозі Київ-Ковель відбулася ДТП за участю автомобіля «GREAT WALL «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля «INTERCARGO TRUCK» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої було спричинено механічні пошкодження транспортних засобів.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19.02.2020 у справі № 67/981/20 ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «INTERCARGO TRUCK» д.н.з. НОМЕР_2 , порушив п. 13.1 ПДР України, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «GREAT WALL «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 13).

Відповідно до вказаної Постанови, ОСОБА_2 на момент ДТП працював водієм відповідача 1, даний факт також підтверджено відповідачем 1 у відзиві на позовну заяву.

Згідно акту виконаних робіт № УТ-0000079 від 12.08.2020 та рахунку № УТ-0000021 ТОВ «Укр-Трейдінг» від 29.04.2020, фактична вартість робіт та матеріалів з відновлювального ремонту автомобіля «GREAT WALL «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 34 908 грн (а.с. 14-15).

Позивачем було сплачено на користь ТОВ «Укр-Трейдінг» вартість робіт з відновлювального ремонту автомобіля «GREAT WALL «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_1 , 34 908 грн, що підтверджується квитанцією від 01.06.2020 року (а.с. 16).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «INTERCARGO TRUCK» д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована відповідачем 2 згідно поліса № АО/2391054 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.12.2019 (а.с. 17).

Відповідачем 2 було виплачено позивачу страхове відшкодування в загальному розмірі 25 663,55 грн, що підтверджується повідомленням щодо страхового відшкодування по справі № від 21.10.2020 за № 17-12/4741 та виписками з карткового рахунку позивача (а.с. 18-21).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) визначено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Більше того, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталося з вини ОСОБА_2 , який на момент ДТП був працівником відповідача 1, що підтверджується Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19.02.2020.

У відповідності з ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, відповідно до ст. 12 Закону, «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту».

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «INTERCARGO TRUCK» д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована відповідачем 2 згідно поліса № АО/2391054 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.12.2019 з лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну 130 000 грн та франшизою 750 грн.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує) встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Під оціненою шкодою розуміється процес визначення вартості майна на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами.

Згідно із ст. 9 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. №142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за №1074/8395) із змінами- (надалі за текстом - Методика).

Відповідно до п. 1.3. Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Пунктом. 1.6 Методики встановлено, що фізичний знос колісного транспортного засобу (надалі - КТЗ) - це утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 31-D/65/7 від 08.09.20, який був складений оцінювачем на замовлення відповідача 2, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу «GREAT WALL «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_1 , склала 26 413,55 грн.

З урахуванням зменшення страхового відшкодування на суму франшизи позивачу було виплачено 25 663,55 грн., що не заперечується останнім.

Відповідно до акту виконаних робіт № УТ-0000079 від 12.08.2020 та рахунку № УТ-0000021 ТОВ «Укр-Трейдінг» від 29.04.2020, фактична вартість робіт та матеріалів з відновлювального ремонту автомобіля «GREAT WALL «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_1 - 34 908 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 9 244,45 грн.

Згідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до п.7 розділу 5 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року №165, документами, що підтверджують надання послуг, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем належними доказами підтверджено фактичний розмір шкоди, завданої їй внаслідок ДТП.

Відповідачем 2 здійснено розрахунок та виплату страхового відшкодування у відповідності з вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 9 244,45 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача 1 на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, розмір якої становить 9 244,45 грн.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Київтранслогістик», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити частково;

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Київтранслогістик» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9244 (дев`ять тисяч двісті сорок чотири) гривні 45 копійок;

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити;

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Київтранслогістик» на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 );

відповідач 1 - товариство з обмеженою відповідальністю «Київтранслогістік» (адреса: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 62, літ. В, );

відповідач 2 - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (адреса: 03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25, );

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Суддя Володимир ГРЕБЕНЮК