Провадження №2/428/2005/2021
13 грудня 2021 р. Сєвєродонецький міський суд
Луганської області в складі:
головуючого судді Юзефовича І.О.
за участю секретаря Продченко О.А.
Представник позивача Тюрін В.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надходило.
У зв`язку із неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.
Оскільки представник позивача у наданій до суду заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 13.12.2021 на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з п. 1.1. кредитного договору №Л1886, укладеного 31.05.2013 між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» (надалі - кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник), кредитодавець на підставі рішення Кредитного комітету №831к від 30.05.2013 надає позичальнику, а позичальник приймає у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі на умовах, встановлених цим кредитним договором, з дотриманням вимоги повернення коштів та сплати процентів у визначені договором строки, у розмірі 8000грн. строком на 24 місяці з 31.05.2013 по 31.05.2015 включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних.
Згідно з п. 3.6 вищевказаного договору, прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом згідно графіка розрахунків не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту, визначеного п. 1.1 цього договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавця.
01.06.2013 між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» (далі - страхувальник, вигодонабувач, кредитор) та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» (надалі - страховик), укладено договір добровільного страхування кредитів №12.
Відповідно до п. 1.2 договору, предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані матеріальними збитками, які завдані страхувальнику внаслідок повного або часткового неповернення позичальником страхувальнику суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до кредитних договорів.
Згідно з п. 1.3 договору, страховик здійснює страхування кредитного ризику за кредитними договорами, укладеними між позичальниками та страхувальником, згідно з Реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах договору про співробітництво між страхувальником та страховиком (додаток № 1 до Договору страхування).
Підпунктом 2.1.1 договору встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними кредитним договором, внаслідок будь-яких подій. Відповідальність страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом 10 (десяти) днів після настання строку сплати третього платежу.
У відповідності до п.п. 4.4.6 договору, страховик зобов`язаний протягом 5 робочих днів після отримання від страхувальника заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків здійснити виплату страхового відшкодування.
Відповідно до п. 5.7. договору, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке страхувальник має до позичальника згідно з умовами кредитного договору.
Згідно з п. 5.8 Договору добровільного страхування кредитів після отримання страхового відшкодування, КС «Українська кредитна спілка» за вимогою ПрАТ «Українська страхова компанія» надає йому документи для можливості реалізації права вимоги, яке останній має до позичальника згідно з умовами кредитного договору, та подальшого провадження судових дій, зокрема довідку про сплачене ПрАТ «Українська страхова компанія» страхове відшкодування.
27.07.2021 КС «Українська кредитна спілка» звернулася до позивача з заявою №644 щодо здійснення страхової виплати у зв`язку з настанням страхового випадку, пов`язаного із неповерненням відповідачем суми кредиту та відсотків за користування кредитом у встановлені терміни.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З ч. 1 ст. 612 ЦК України вбачається, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Статтями 979, 980 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).
Відповідно до п. 16 ч. 4 ст. 6 вищевказаного Закону, до видів добровільного страхування може належати, зокрема, страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту).
З ч. 1 ст. 993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
В постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року по справі № 913/11/18 вказано, що сторонами у кредитному договорі з урахуванням принципу свободи договору (статті 6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, допускає нарахування процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості.
Відтак, враховуючи умови договору, помилковим буде застосування до правовідносин сторін даного спору правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.
Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування відповідачем страховику грошових коштів у межах фактичних витрат за договором добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту.
Разом з тим, ПрАТ «Українська страхова компанія» виконала покладені на неї законом та умовами Договору добровільного страхування кредитів №12 від 01.06.2013 обов`язки і виплатило страхове відшкодування в рахунок погашення заборгованості відповідача, у зв`язку із чим до цього страховика перейшло право вимоги у межах фактично виплаченої суми відшкодування.
Доказів, які б підтверджували помилковість розрахунку кредитодавцем суми боргу позичальника до суду надано не було.
При цьому суд звертає окрему увагу на те, що згідно п. 3.6 кредитного договору, прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом згідно графіка розрахунків не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту, визначеного п. 1.1 договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавця.
Тобто, нарахування процентів після закінчення строку надання кредиту в даному випадку відповідає умовам кредитного договору та вимогам ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК України.
Згідно з ч.1, 3 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270,00грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя І.О. Юзефович