Справа №442/466/21
Провадження №2/442/428/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кравців Х.В.,

розглянувши в відкритому судовому засдіанні в м. Дрогобичі в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , - про зняття арешту з коштів боржника, -

за участю представників

від позивача: ОСОБА_3

від відповідача: Федурко Н.В.

від третьої особи: ОСОБА_2 покинула зал судових засідань

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернувся ОСОБА_1 із позовом до Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Дрогобицького відділу державної виконавчої служби, в якому просить на підставі ст.ст. 4, 19, 27, 133, 141, 175, 176, 177, 446 ЦПК України, ст.ст. 56, 57, 59 Закону України „Про виконавче провадження", ст.ст. 94, 97, 115, 128 КЗпП України постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького відділу державної виконавчої служби Федурко Н.В. про арешт майна боржника від 15.04.2020 скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок на ім`я ОСОБА_1 , на рахунок IBAN НОМЕР_1 , який відкритий в ПАТ АБ „Укргазбанк", Київ, України, для отримання заробітної плати. В обґрунтування позову зазначає, що на виконанні Дрогобицького відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження № 61698021 по виконанню виконавчого листа № 442/2224/19, виданого Дрогобицьким міжрайонним судом Львівської області від 25.03.2020, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів 8 941,33(вісім тисяч дев`ятсот сорок один) євро та 248,45 (двісті сорок вісім) грн. 15.04.2020 державним виконавцем Дрогобицького відділу державної виконавчої служби Федурко Н.В. було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках позивача, а також на кошти на рахунках, що будуть відкрито після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику, в результаті чого було арештовано рахунок на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 , який відкритий в ПАТ АБ „Укргазбанк", Київ, Україна, для зарахування йому заробітної плати. Зазначає, що у зв`язку з цим з початку вересня 2020 року він не може отримувати належну позивачу заробітну плату, не маю можливості оплачувати комунальні платежі та не має засобів для існування. Вказує, що з метою забезпечення своїх прав, позивач звернувся до начальника відділу ДВС Савчин Н.В. з проханням скасувати постанову державного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться у вигляді заробітної плати на його рахунку для виплат, але отримав відповідь про те, що арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Вказує, що з 03.09.2020 року офіційно працює на посаді завідувача господарством в комунальному некомерційному підприємстві „Дрогобицька міська дитяча лікарня" Дрогобицької міської ради Львівської області по даний час, і на вищевказаний рахунок зараховується йому належна заробітна плата, а накладення арешту на даний рахунок унеможливлює отримання належної частини заробітної плати та інших виплат згідно чинного законодавства України, а тому просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Третя особа ОСОБА_2 у клопотанні про приєднання до матеріалів справи квитанцій банківських переказів просила у задоволенні позову відмовити. 22.04.2021 свою позицію щодо позову не висловила, оскільки покинула зал судових засідань.

Дослідивши письмові докази, долучені до позову, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 01.04.2020 старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 442/2224/19, виданого 25.03.2020 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 8 941,33 (вісім тисяч дев`ятсот сорок один) євро та 248,45 (двісті сорок вісім) грн.

Відповідно до довідки, виданої КНП „Дрогобицька міська дитяча лікарня" ДМР 14.01.2021 № 12 ОСОБА_1 , завідувачу господарством КНП „Дрогобицька міська дитяча лікарня" ДМР, рахунок НОМЕР_1, який відкритий в ПАТ АБ „Укргазбанк" виключно для зарахування заробітної плати.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 40 Закону України Закону України „Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що виконавче провадження № 61698021 не закінчено.

Відповідно до листа Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) від 04.01.2021 № 61698021 ОСОБА_1 повідомлено, що при примусовому виконанні рішення суду у ВП № 61698021 державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, у т.ч. на кошти, що містяться на рахунках у банківських установах. На звернення ОСОБА_1 від 09.12.2021 щодо звільнення з-під арешту коштів, що містяться на рахунках у АТ „ПРИВАТБАНК" та АБ „Укргазбанк" повідомлено, що у державного виконавця відсутні правові підстави для винесення постанови про зняття арешту з коштів боржника.

ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку позовного провадження та просить суд ухвалити рішення, яким постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького відділу державної виконавчої служби Федурко Н.В. про арешт майна боржника від 15.04.2020 скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок на ім`я ОСОБА_1 , на рахунок IBAN НОМЕР_1 , який відкритий в ПАТ АБ „Укргазбанк", Київ, України, для отримання заробітної плати.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України „Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України „Про виконавче провадження".

Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Саме такий висновок міститься у пункті 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 658/715/16-ц (провадження № 14-299цс18).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів. Зокрема, пунктом 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів судом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, закон визначає ефективний та належний спосіб захисту порушеного права та інтересу особи - боржника внаслідок наявності обтяжень, накладених державним виконавцем на його майно в межах виконавчого провадження - оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.12.2020 в справі № 554/7908/17-ц.

Позивач зазначає, що обтяження накладено державним виконавцем в межах виконавчого провадження, де він є боржником.

Виконавче провадження ще не завершене та триває.

Встановлено, що належним способом захисту прав позивача є звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення.

Вбачається, що заявлені позивачем вимоги не відповідають встановленим законом способам захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про зняття арешту з коштів боржника - відмовити повністю.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. 22 Січня, буд. 43; ідентифікаційний код: 35019539).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст судового рішення виготовлено 23.04.2021.

Суддя Ю.С. Кучаковський