Справа № 2-190/11
Провадження № 6/461/91/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2021 року місто Львів

Галицький районний суду м. Львова у складі головуючого судді Стрельбицького В.В., за участю секретаря судового засідання Собко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Львова подання державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишина Ю.А. про тимчасове обмеження виїзду за межі території України боржника,

встановив:

державний виконавець Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишин Ю.А. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду за межі території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього, згідно виконавчого листа № 461/9538/15-ц, виданого 21.01.2016 року Галицьким районним судом м. Львова, без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишина Ю.А. знаходиться виконавче провадження №62974701 по виконавчому листу №461/9538/15-ц, виданому 21.01.2016 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 245551,66 грн. Постановою виконавця від 07.09.2020 року відкрито виконавче провадження. Станом на день звернення до суду, рішення не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна та доходів.

Державний виконавець подав заяву про розгляд подання за його відсутності, згідно якої подання підтримує.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протокол і до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Державний виконавець вказує, що вжитими ним заходами встановлено, що у боржника на праві власності наявне нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості.

На запит державного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 09.11.2020 року надано відповідь про те, що ОСОБА_1 , неодноразово перетинав державний кордон України.

При цьому, до матеріалів подання, державним виконавцем не подано належних доказів, які б давали суду підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши покладені на нього рішенням суду зобов`язання, а також не доведено, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання. Матеріали подання не містять належних доказів того, що боржник свідомо вчиняє дії (бездіяльність), спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості

Суд приходить до висновку, що державним виконавцем не надано суду безспірних доказів, які свідчать про свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду або перешкоджання у його виконанні. Доводи наведені в поданні, не можуть бути розцінені судом як свідоме та навмисне ухилення від виконання рішення суду в розумінні умисної протиправної поведінки боржника.

Одночасно, сама по собі наявність зобов`язання по виконанню рішення суду, яке набрало законної сили, чи постанови компетентних органів, без встановлення причин їх не виконання, ще не свідчить про тривале та свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Таким чином, в ході розгляду подання не здобуто належних доказів, які б свідчили про те, що боржник дійсно свідомо ухиляється від сплати заборгованості та від виконання своїх обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

З урахуванням викладеного, суд вважає, що законні підстави для задоволення подання відсутні. У свою чергу, це не перешкоджає виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин під час вчинення виконавчих дій повторно звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись ст.441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», суд -

постановив:

Подання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 28 квітня 2021 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.