печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Талдоновій М.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Печерського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - ГУ ПФУ у м. Києві) звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з останньої на свою користь безпідставно отримані кошти в розмірі 970,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.07.2012 року звернулась до Управління ПФУ в Печерському районі м. Києва із заявою про переведення виплати пенсії по втраті годувальника на своє ім`я, в заяві зазначила, що не працює (копія заяви про переведення з одного виду пенсії на інший від 23.07.2012 додається).

Згідно з службовою запискою від 10.01.2019 року № 11/03 при призначенні пенсії по втраті годувальника в липні 2012 року було безпідставно збільшено відсоток від посадового окладу годувальника.(копія розпорядження № 141433 від 30.07.2012 року додається), тому за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року виникла переплата.

У зв`язку з встановленням факту переплати пенсії Відповідачу, згідно розпорядження Управління ПФУ в Печерському районі від 27.10.2014 року утримується переплата пенсії за рішенням комісії від 24.01.2013 року № 2 в абсолютній сумі по 5 грн, щомісячно до повного погашення. Залишок невідшкодованих сум переплати станом на 01.04.2019 року складає 970,21 грн.

Управлінням з метою досудового врегулювання спору було направлено лист Відповідачу від 19.11.2018 року № 115159/04 (копія листа Відповідачу - додається, копія реєстру відправки листа Відповідачу - додається) яким було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, на даний лист Відповідачем була надана відповідь. якою Відповідач погоджувалась на повернення коштів у разі отримання певної інформації щодо тривалості терміну виявлення помилки, визнання помилки нарахування надміру виплаченої пенсії Пенсійним Фондом України, та пояснень щодо правомірності стягнення коштів в розмірі 245.00 грн, без отримання повідомлення та згоди останньої (копія відповіді Відповідача від 30.12.2018 року-додається). Управління листом від 12.02.2019 року надало відповідь Відповідачу на звернення, але безпідставно отримані бюджетні кошти у розмірі 970.21 грн, повернуті Відповідачем не були (копія листа Відповідачу -додається). У зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутись до суду з позовом про стягнення безпідставно отриманих коштів з відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 липня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач 08 жовтня 2021 року отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками.

27 жовтня 2021 року на адресу суду надійшов відзив в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ГУ ПФУ у м. Києві та вважає їх безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідач, звертає увагу суду, на те, що переплата виникла виключено у зв`язку з допущеною рахунковою помилкою, яка відбулась з технічних причин, при цьому відсутні зловживання або подання недостовірних даних з її боку. Відтак, відсутні підстави для стягнення з неї в судовому порядку надміру виплачених сум пенсій. Посилаючись на викладене, відповідач просила відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані позивачем та відповідачем докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію по втраті годувальника за заявою про переведення з одного виду пенсії на інший від 23.07.2012 року на підставі розпорядження Печерського районного Управління ПФУ у м. Києві № 141433 від 30.07.2012 року.

У ході перевірки матеріалів пенсійної справи відповідача було виявлено, що при призначенні пенсії по втраті годувальника, було невірно визначено (безпідставно завищено) посадовий оклад годувальника у розмірі. Після приведення матеріалів пенсійної справи у відповідність до норм чинного законодавства у грудні 2012 року, було визначено вірний розмір пенсії відповідача та розраховано суму надмірно виплачених коштів, що становила 1235,21 грн, відповідно до службової записки № 11/03 від 10.01.2019 року за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.

Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Згідно п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.

Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

За змістом ч. 1ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується.

Відповідно до ч. 1ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Отже, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду: від 31.01.2019 (справа №554/6495/17-ц), від 31.10.2019 (справа №607/657/17), від 20.03.2019 (справа №345/1493/17-ц).

Такі ж висновки міститься у рішеннях ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

Крім того, аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року, провадження № 6-151цс13, та від 02 липня 2014 року, провадження № 6-91цс14, у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019у справі № 536/487/17-ц, провадження № 61-28334св18.

Суд звертає увагу, що згідно з службовою запискою від 10.01.2019 року № 11/03 при призначенні пенсії по втраті годувальника в липні 2012 року було безпідставно збільшено відсоток від посадового окладу годувальника.(копія розпорядження № 141433 від 30.07.2012 року) тому за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року виникла переплата. Разом з тим, заява про переведення з одного виду пенсії на пенсію по втраті годувальника була подана позивачем лише 23.07.2012 року, що в свою чергу унеможливлює отримання ОСОБА_1 переплати за період з 01.01.2012 року по 23.07.2012 року.

Більше того, на підтвердження власних доводів викладених у відзиві, зокрема, щодо відсутності зловживань з боку позивача, остання надала копію трудової книжки, з якої вбачається що ОСОБА_1 була звільнена за власним бажанням з останнього місця працевлаштування на підставі наказу № 28 від 13.09.1995 року.

Відтак, зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що доказів на підтвердження того, що переплата пенсії відбувалася у зв`язку з недобросовісною поведінкою відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надало, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач у справі звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1, 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд прийшов висновку щодо відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, судовий збір в розмірі 1 921 грн (одна майнова вимога для юридичної особи) належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позові вимоги за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.В. Новак