ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8361/21 Справа № 205/9801/20 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що з 1984 року по 1986 року і з 1988 року по 1990 року навчалася в Дніпровському національному університеті ім. О. Гончара. З 01 вересня 1990 року по 23 березня 1995 року працювала на посаді вчителя в КЗО СЗШ № 63 Дніпровської міської ради. ОСОБА_1 зазначає, що з 1989 року перебуває у стосунках з ОСОБА_2 , однак, у зареєстрованому шлюбі не перебуває. На теперішній час вона з ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ведуть спільне господарство. Паспорт громадянина України заявник не отримувала, а паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року вона втратила. ОСОБА_1 звернулася до відділу міграційної служби із заявою про отримання паспорта громадянина України, однак їй було відмовлено. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 02 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення її заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 працювала на посаді вчителя біології в КЗО Середня загальноосвітня школа №63 Дніпропетровської міської ради з 01 вересня 1990 року по 23 березня 1995 року (а.с. 5, 6).

З архівної довідки Дніпровського національного університету імені О.Гончара №88-568-696 від 05 листопада 2020 року вбачається, ОСОБА_1 наказом №983 від 14 вересня 1984 року була зарахована до складу студентів І курсу вечірньої форми навчання. Наказом по ДДУ № 1232 від 10 листопада 1986 року її було відраховано за власним бажанням. Наказом по ДДУ № 1062 від 30 серпня 1988 року ОСОБА_1 було поновлено з 01 вересня 1988 року. На підставі наказу №1160 від 31 серпня 1990 року ОСОБА_1 було відраховано зі складу студентів вечірньої форми навчання за академічну неуспішність (а.с. 4).

З листа Державної міграційної служби Головного Управління у Дніпропетровській області Новокодацького районного відділу у м. Дніпрі вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено про відмову в оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID-картки у зв`язку із відсутністю підтвердження факту належності до громадянства України (а.с. 10, 11).

З копії форми 1 про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року, який видавався ОСОБА_1 , виданої Новокодацьким районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в СРСР в м.Кишенів. Паспорт громадянина СРСР ОСОБА_1 було видано 20 травня 1971 року Сніжненським міськвиконкомом внутрішніх справ Донецької області. 07 лютого1974 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 у Сахновщанському РАГС Харківської області. Станом на 13 червня 1977 року ОСОБА_1 була зареєстрована в АДРЕСА_2 (а.с.29).

Відмовляючи у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції послався на їх недоведеність, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України, є підставою для часткового скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення у скасованій частині.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України Про громадянство України є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України Про громадянство України громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України Про громадянство України проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України Про громадянство України).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ Про громадянство України (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України Про громадянство України і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття безперервне проживання на території України та проживання на території України на законних підставах. Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215.

Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Із копії форми 1 про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року, який видавався ОСОБА_1 , виданої Новокодацьким районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в СРСР в м.Кишенів. Паспорт громадянина СРСР ОСОБА_1 було видано 20 травня 1971 року Сніжненським міськвиконкомом внутрішніх справ Донецької області. 07 лютого1974 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 у Сахновщанському РАГС Харківської області. Станом на 13 червня 1977 року ОСОБА_1 була зареєстрована в АДРЕСА_2 (а.с.29).

ОСОБА_1 проживає без реєстрацій в АДРЕСА_1 .

З архівної довідки Дніпровського національного університету імені О.Гончара №88-568-696 від 05 листопада 2020 року вбачається, ОСОБА_1 наказом №983 від 14 вересня 1984 року була зарахована до складу студентів І курсу вечірньої форми навчання. Наказом по ДДУ № 1232 від 10 листопада 1986 року її було відраховано за власним бажанням. Наказом по ДДУ № 1062 від 30 серпня 1988 року ОСОБА_1 було поновлено з 01 вересня 1988 року. На підставі наказу №1160 від 31 серпня 1990 року ОСОБА_1 було відраховано зі складу студентів вечірньої форми навчання за академічну неуспішність (а.с. 4).

ОСОБА_1 працювала на посаді вчителя біології в КЗО Середня загальноосвітня школа №63 Дніпропетровської міської ради з 01 вересня 1990 року по 23 березня 1995 року (а.с. 5, 6).

Таким чином, встановлено та підтверджується матеріалам справи, що станом на час проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, а також на період часу 13 листопада 1991 року заявник ОСОБА_1 дійсно постійно проживала на території, яка є територією України, працювала на вказаний період часу - з 01 вересня 1990 року по 23 березня 1995 року вчителем біології в КЗО Середня загальноосвітня школа №63 Дніпропетровської міської ради.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова