печерський районний суд міста києва
Справа № 284/834/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Рябцовій Ю.О.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

третьої особи-1: не з`явилась,

третьої особи-2: не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, Начальника Народицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Холявицької Наталії Олександрівни про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Народицького районного суду Житомирського області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ КБ «ПриватБанк»), в якому просить суд стягнути з відповідача в порядку повороту виконання виконавчого напису нотаріуса неправомірно стягнуті на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі 6 392,93 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 06.12.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14262, яким запропоновано стягнути з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.11.2012 року у розмірі 48 675,74 грн. Постановою державного виконавця Народицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 06.12.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за № 14262. Рішенням Народицького районного суду Житомирського області від 20.09.2018 року у справі № 284/383/18 позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 06.12.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за № 14262 про звернення стягнення заборгованості у розмірі 48 675,74 грн. за кредитним договором № б/н від 29.11.2012 року та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 800,00 грн. Постановою державного виконавця Народицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 09.11.2018 року закінчено виконавче провадження № НОМЕР_1 та припинено чинність арешту майна боржника. Вказує, що сума стягнутих з нього грошових коштів становить 6 392,93 грн. Позивач вважає, що грошові кошти, які були стягнуті з нього під час примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 06.12.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за № 14262, підлягають поверненню на підставі статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) в порядку повороту виконання виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2018 року справу було передано судді Народицького районного суду Житомирського області Піщуліній І.С.

Ухвалою Народицького районного суду Житомирського області від 26.11.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2019 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2019 року прийнято до провадження та в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів, та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 30.05.2019 року.

25.04.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечував, оскільки процедури повороту виконання за виконавчим написом нотаріуса не існує. Вказує, що заявлені позивачем позовні вимоги не відповідають способам захисту цивільних прав, визначених у статті 16 ЦК України, відтак, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, просив у задоволенні позову відмовити.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2019 року, у зв`язку із першою неявкою позивача належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 22.08.2019 року.

28.05.2019 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява, яка передана головуючому судді після судового засідання 30.05.2019 року, в якій останній просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

22.08.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 28.11.2019 року.

26.11.2019 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява, в якій останній просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2019 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» про стягнення коштів в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича (далі - третя особа-1, Приватний нотаріус Завалієв А.А.) та Державного виконавця Народицького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Холявицьку Наталію Олександрівну (далі - третя особа-2, Державний виконавець Холявицька Н.О.).

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2019 року, у зв`язку із залученням до участі у справі третіх осіб, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 29.04.2020 року.

29.04.2020 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці та судове засідання призначено на 15.10.2020 року.

15.10.2020 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 21.05.2021 року.

21.05.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «Приватбанк», в якій останній зазначив, що проти задоволення позову заперечує у повному обсязі.

В судове засідання 21.05.2021 року учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Позивач у заяві від 26.11.2019 року просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у заяві від 21.05.2021 року просив розглядати справу за відсутності представника АТ КБ «Приватбанк».

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а від позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Суд встановив, що рішенням Народицького районного суду Житомирського області від 20.09.2018 року у справі № 284/383/18 позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено: визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 06.12.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за № 14262 про звернення стягнення заборгованості у розмірі 48 675,74 грн. за кредитним договором № б/н від 29.11.2012 року та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 800,00 грн.; стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн. Рішення суду набрало законної сили 22.10.2018 року (а. с. 2 - 3).

Постановою Державного виконавця Народицького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Холявицької Н.О. від 09.11.2018 року закінчено виконавче провадження № НОМЕР_1, відкрите з виконання виконавчого напису № 14262, виданого 06.12.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. (а. с. 6).

Відповідно до довідки Народицького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 09.11.2018 року № 7.11-14/2018/7129 на виконання виконавчого напису № 14262, виданого 06.12.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто та перераховано заборгованість у розмірі 6 392,93 грн. (а. с. 4).

Як визначено у ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено.

Отже, обставини, щодо визнання виконавчого напису, вчиненого 06.12.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за № 14262, встановлені рішенням суду, відтак, відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як визначено у ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц та інших.

Позивач вважає, що грошові кошти у розмірі 6 392,93 грн., які були стягнуті з нього під час примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 06.12.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за № 14262, підлягають поверненню на підставі статті 1166 ЦК України в порядку повороту виконання виконавчого напису нотаріуса.

Положеннями ст. 444 ЦПК України передбачено вирішення питання повороту виконання рішення, постанови суду у разі скасування раніше прийнятого судового рішення за яким в порядку виконання стягнуті з боржника кошти або вилучене його майно на користь стягувача.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим рішенням). Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого рішення), та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням належного, безпідставного стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Отже, поворот виконання рішення суду є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть полягає у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року у справі № 203/2612/13-ц.

Конституційний суд України у рішенні від 02.11.2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала. Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням. Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі. За змістом наведеної норми закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі. Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. Особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення.

Аналізуючи викладене, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення ст. 444 ЦПК України, оскільки у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 сума заборгованості стягувалася з позивача не на підставі судового рішення, а на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса, тобто у справі відсутнє судове рішення, про поворот виконання якого суд може застосувати норми ст. 444 ЦПК України, тобто вказана норма підлягає застосуванню виключно до судового рішення, що скасовано у встановленому законом порядку.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав.

У постанові Верховного Суду від 19.05.2021 року у справі № 723/2196/19 вказано, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

При цьому, суд роз`яснює ОСОБА_1 , що він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса - стягнення коштів, як безпідставно набутих, до відповідача, на користь якого були перераховані грошові кошти у ході примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. ст.. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в позові відмовлено, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження понесення судових витрат, то судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 280-289, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, Начальника Народицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Холявицької Наталії Олександрівни про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 07.06.2021 року.

Суддя І.В. Григоренко