справа № 691/1559/18
провадження № 2/691/32/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л.П., за участю секретаря судового засідання Коваленко А.В., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус Черкаської районної державної нотаріальної контори, про зміну черговості спадкування та надання права на спадкування разом зі спадкоємцем другої черги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом про зміну черговості спадкування та надання права на спадкування разом зі спадкоємцем другої черги, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна тітка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підтвердженням родинних зв`язків є те, що прадід ОСОБА_6 та прабаба ОСОБА_7 являються батьками її діда ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мали також доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З іншої сторони родини, прадід ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мали дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . У 1954 році, 15 січня взяли шлюб в один день такі подружжя: ОСОБА_8 1929 року народження з ОСОБА_12 1923 року народження, спільне прізвище подружжя - ОСОБА_13 , та пара ОСОБА_12 1929 року народження та ОСОБА_9 1931 року народження, спільне прізвище подружжя - ОСОБА_14 . Відбулося подвійне переодруження між братами та сестрами. У подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_15 народилася донька ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_16 . У подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_17 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 донька ОСОБА_18 . 25 жовтня 1980 року уклали шлюб пара: ОСОБА_16 1960 року народження та ОСОБА_19 1957 року народження, спільне прізвище подружжя - ОСОБА_20 . 5 березня 1987 року уклали шлюб пара: ОСОБА_18 1957 року народження з ОСОБА_21 1950 року народження, спільне прізвище подружжя - ОСОБА_22 . Спільних дітей пара не мала. У поружжя ОСОБА_23 1960 року народження та ОСОБА_19 1957 року народження, народилася донька ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_24 . 20 січня 2001 року вступили в шлюб: ОСОБА_24 1981 року народження з ОСОБА_25 1975 року народження, спільне прізвище подружжя - ОСОБА_26 . 13.03.2016 року був розірваний шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_25 . Згідно рішення суду прізвище залишила ОСОБА_26 . Отже, ОСОБА_5 , доводиться ОСОБА_4 двоюрідною тіткою. Та, є спадкоємцем п`ятої черги. 14 листопада 2016 року звернулась до Черкаської державної районної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відкрита спадкова справа № 696/2016. Також в установлений шестимісячний строк до нотаріальної контори звернувся спадкоємець другої черги брат померлої ОСОБА_2 . ОСОБА_5 декілька років до своєї смерті тяжко хворіла і потребувала сторонньої допомоги. Підтердженням цього є виписка з історії хвороби за 2010, 2011 роки, довідка амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 23.11.2018 року. 03.10.2011 року ОСОБА_5 була встановлена третя група інвалідності. На протязі всього часу хвороби догляд і піклування за тіткою здійснювала вона, ОСОБА_4 .. Відповідач ОСОБА_2 не надавав своїй сестрі жодної допомоги. Навіть ніколи її не відвідував. Після її смерті ОСОБА_2 відмовився поховати свою сестру. Позивач за власний рахунок здійснила поховання ОСОБА_5 .. Цьому підтвердженням є чеки та квитанції. В даному випадку ОСОБА_5 була в безпорадному стані, викликаному тяжкими хворобами і була неспроможна забезпечувати всі свої потреби самостійно. Такий стан спадкодавця існував тривалий час і весь час саме вона надавала допомогу. Здійснювала прибирання, приготування їжі, обробку городу, опалювання будинку та багато іншого. Надавала допомогу в лікуванні і матеріально забезпечувала спадкодавця. Весь час ОСОБА_5 спілкувалася, їй була як найріднішою людиною. Підтвердженням цьому є акт від 22.11.2018 року, а також заява мешканців села від 23.11.2018 року. ОСОБА_2 відмовляється укласти договір на зміну черговості одержання спадкування за законом згідно ст.1259 ЦК України, змушена звернутися до суду. Вважає, що відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України як спадкоємець п`ятої черги може одержати право на спадкування майна покійної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцем другої черги ОСОБА_2 ..

Від відповідача ОСОБА_2 15.12.2018 надійшов відзив на позовну заяву, в якому з викладеними обставинами в позовній заяві не погоджується, оскільки вони є не зовсім правдивими. Заявлені вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Та, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна сестра ОСОБА_5 , внаслідок чого відкрилася спадщина на її майно. Сестра за життя мала на праві власності квартиру в смт. Ірдинь Черкаської області та земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва в с. Мліїв Городищенського району Черкаської області. Сестра до дня смерті проживала в смт. Ірдинь Черкаської області одиноко. Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_5 не склала. Спадкоємці за законом першої черги відсутні. Він являється спадкоємцем за законом другої черги. Позивач ОСОБА_4 являється померлій ОСОБА_5 двоюрідною племінницею, тобто може спадкувати лише в п`яту чергу. Сестра хворіла, проте безпорадною не була. В квітні 2016 року, її стан дійсно погіршився. Оскільки він проживає віддалено від неї, було вирішено звернутися до КЗ "Центр надання соціальних послуг Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області" щодо отримання нею соціальної допомоги вдома: приготування їжі, прибирання. 04.05.2016 року на підставі наказу № 6 КЗ "Центр надання соціальних послуг Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області" сестрі була призначена така соціальна допомога та був закріплений соціальний працівник, яка їй допомагала, по господарству. Відповідно до ст.1259 ЦК України, пункту 5.2 листа Вищого спеціалізовнаого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", пункту 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", позивачкою будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог не надано. Посилання на встановлення групи інвалідності спадкодавцю не доводить факту перебування спадкодавиці ОСОБА_5 в безпорадному стані. Призначення ОСОБА_5 соціального працівника повністю стростовує інформацію щодо надання позивачкою її будь-якої допомоги, оскільки сестра перебувала на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги КЗ "Центр надання соціальних послуг Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області".

Ухвалою судді від 28.12.2018 року в справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання, та ухвалою від 30.07.2019 року підготовчі дії завершено, призначено судовий розгляд.

06.10.2021 року в судове засідання прибули: представник позивача ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3 .. Від третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.Б. надійшла заява про слухання справи без представника нотаріальної контори, у вирішенні справи покладаються на компетентність суду.

Позивач ОСОБА_4 , представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлену позовну вимогу підтримали в повному обсязі з підстав, що наведені в позові, та вказали, що ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 звернулася до нотаріальної контори на прийняття спадщини, відкрита спадкова справа, та набула право на зміну черговості у спадкуванні за законом, так як надавала допомогу ОСОБА_5 тривалий час, п'ять місяців до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 , покійна перебувала в безпорадному стані, сама себе вже не обслуговувала, позивач надавала харчування, обробляла городи, купувала ліки, спілкувалася, соцпрацівник приходила до ОСОБА_5 один - два рази на тиждень, весь інший час догляд здійснювала вона. Здійснила за власний рахунок поховання тітки, ОСОБА_5 ..

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3 доводи відзиву на позов підтримали, заперечили щодо задоволення позовних вимог, та зміни черговості спадкування після померлої ОСОБА_5 , у зв`язку з їх не доведеністю в судовому засіданні стороною позивача. Ті докази, які надані суду, не підтверджують ту обставину, що ОСОБА_5 була у безпорадному стані, вони лише доводять те, що покійна хворіла. ОСОБА_5 проживала одиноко, та в період з 04.05.2016 року по 10.11.2016 року перебувала на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома КЗ "Центр надання соціальних послуг Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області", отримувала відповідні послуги (догляд), на підставі поданої нею заяви. Відповідач ОСОБА_2 по можливості надавав допомогу покійній сестрі. Не заперечують, що допомога ОСОБА_5 була зі сторони сім`ї позивача ОСОБА_4 , але таку здійснювала в більшій мірі її мати ОСОБА_23 , бо позивач перебувала на заробітках, як і те, що вони здійснили поховання. Відповідач ОСОБА_2 не мав коштів та погодився, щоб ОСОБА_5 поховала ОСОБА_23 , яка є спадкоємцем ближчої черги ніж позивач. ОСОБА_23 ще за життя ОСОБА_5 забрала документи на земельний пай, і розпоряджається ним. Через нотаріальну контору питання щодо успадкування майна покійної ОСОБА_5 не вирішено, хоча є відкрита спадкова справа.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, пояснення свідків, та матеріали цивільної справи, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, приходить до такого висновку.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Та, відповідно до приписів частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Стаття 1259 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина перша статті 1259 ЦК України).

Із наданих суду матеріалів встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 59 років померла ОСОБА_5 , актовий запис про смерть № 128 від 14.11.2016 року, підтверджено свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 .

Заповіту покійна ОСОБА_5 не залишила, підтверджено даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори).

Після смерті ОСОБА_5 за заявами від 14.11.2016 року ОСОБА_4 , заявлена, як двоюрідна племінниця померлої (позивач у справі) та від 24.11.2016 року ОСОБА_2 , заявлений, як брат померлої (відповідач у справі) в Черкаській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за № 696/2016.

Тобто, із заявами про прийняття спадщини звернулися: спадкоємець п'ятої черги ОСОБА_4 та спадкоємець другої черги ОСОБА_27 , що і є заітересованими спадкоємцями.

Родинність зв'язків ОСОБА_4 (позивач) та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_5 , ступінь спорідненості та черговість спадкування сторін у справі, після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , в суді не оспорується.

ОСОБА_23 (мати позивача і спадкоємець ближчої ніж дочка черги, двоюрідна сестра ОСОБА_5 ) до нотаріальної контори не зверталася.

Відповідачем ОСОБА_2 в суді не заперечується те, що родина ОСОБА_23 здійснила поховання ОСОБА_5 , надавала їй догляд.

Через наявність спору щодо успадкування, свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_5 на належне їй майно (квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,08 га., 0,98 га. загальною площею 1,06 га., які розташовані в межах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) не видавалися.

Мирне вирішення зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, як то визначено у статті 1259 ЦК України, відповідачем ОСОБА_2 заперечується.

Позивач ОСОБА_4 в суді доводить те, що вона як спадкоємець п'ятої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 набула право на спадкування із спадкоємцем другої черги ОСОБА_2 , так як тривалий час опікувалася покійною, у зв'язку з її безпорадним станом, здійснила поховання.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_23 показала, що її двоюрідна сестра ОСОБА_5 дітей не мала, до дня смерті проживала одиноко в смт. Ірдинь Черкаського району Черкаської області, з жовтня 2011 року їй була вствановлена третя група інвалідності та приблизно з цього часу її сім'я почала опікуватися покійною, з роками вона вже не могла себе обслуговувати, лежачою не була, помаленько пересувалася самостійно. Життєві обставини не давали можливості ОСОБА_4 постійно приїздити до ОСОБА_5 , тому періодично допомогу останній надавала вона, або ж передавали продукти харчування, платили гроші людям і вони допомогали по господарству. Городи обробляли всією сім'єю (вона, чоловік, син, дочка), покійна не могла цього робити за станом здоров'я. Від цілодобового догляду ОСОБА_5 відмовлялася. Інколи допомогу надавали соціальні працівники. Рідний брат покійної ОСОБА_2 допомоги не надавав, проживає в іншому населеному пункті. Похованням та інші витрати на себе взяла її сім'я так як брат покійної ОСОБА_2 відмовився. Казав, що й від спадку відмовиться, але як з'ясувалось згодом звернувся із заявою до нотаріуса. Судові спори щодо спадкового майна покійної ОСОБА_5 продовжуються з 2016 року. Вона на успадкування майна не зверталася, вирішили, що це зробить її дочка ОСОБА_4 ..

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_28 засвідчив те, що на протязі трьох років до дня смерті ОСОБА_5 почав на її прохання приносити їй до дому молоко, два рази на тиждень, і жодного разу не бачив там ОСОБА_4 , міг і годину розмовляти з покійною, розповідала про життя, цікавилася ОСОБА_2 , казала що самотньо самій, бачив в квартирі соціальних працівників, які допомогали їй по господарству, заносили дрова, прибирали в квартирі, купували продукти та ліки, готували їсти.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_29 показала, що є сусідкою покійної ОСОБА_5 , яка приблизно за пів року до смерті дуже захворіла, хоча і до цього мала проблеми із здоров'ям, не ходила, мала задишку, була одинокою, дітей не було, до неї приходили родичі ОСОБА_23 і її родина, допомагали, садили городи, дрова заготовляли, ліки та продукти купували, за покійною був закрпілений соц. працівник, знає що у ОСОБА_5 був брат ОСОБА_2 проте ні разу його не бачила у покійної.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_30 показав, що був сусідом ОСОБА_5 , яка померла в 2016 року та десь за два дні до смерті перестала виходити на вулицю, кілька років хворіла важко, потребувала догляду, їй допомагали ОСОБА_23 , її чоловік, які і поховали, дочки ОСОБА_23 - ОСОБА_4 ні в квартирі, ні біля будинку не бачив, невідомо чи та допомагала, чи відвідувала стареньку, років два жодного разу не бачив у ОСОБА_5 її брата ОСОБА_2 , можливо той і був в смт. Ірдині, але він його не бачив, чи отримувала ОСОБА_5 допомогу від брата не відомо.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , які є родичами як ОСОБА_4 так і ОСОБА_2 засвідчили те, що ОСОБА_5 хворіла, як кажуть в селі допомогу надавали ОСОБА_23 і її дочка ОСОБА_4 , в селищі бачили і ОСОБА_2 , казав, що приїхав провідати покійну, чи допомагав не відомо.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Верховний суд в постанові від 27 серпня 2020 року, за результатами розгляду справи № 266/2391/16, висловився щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування. Так, підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. І, для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Аналогічні позиції містяться в постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18)).

Усі вищеперераховані юридичні факти встановлюються судом на власний розсуд з урахуванням усіх обставин справи.

Під поняттям "опікувалася" в контексті статті 1259 ЦК України потрібно розуміти не здійснення цивільних прав та обов'язків від імені підопічного, а надання особі, яка перебувала у безпорадному стані і потребувала сторонньої допомоги, звичайних фактичних послуг у придбанні продуктів, медикаментів, приготуванні їжі, прибиранні квартири тощо. Тобто можна стверджувати, що "опікувалася" вживається в розумінні "турбувалася", "допомагала". Надання допомоги спадкодавцеві протягом тривалого часу - оціночна категорія та має визначатися судом з огляду на обставини конкретної справи. У будь-якому разі, дії спадкоємця не повинні носити разовий, епізодичний характер і допомога, що надається, має бути систематичною.

При цьому, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (пункт 6 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування").

Верховний Суд у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 200/21452/15-ц наголосив щодо неможливості встановлення безпорадного стану особи виключно на підставі показань свідків у разі існування спору.

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Для підтвердження безпорадності стану спадкодавця ОСОБА_5 позивач ОСОБА_4 до суду подала, в копіях, довідку до акту огляду МСЕК Серія 10 ААА № 920112 від 03.10.2011 року про встановлення третьої групи інвалідності ОСОБА_5 , виписку із історії хвороби № 4528 стаціонарного хворого ОСОБА_5 початок лікування - 04 серпня 2011 року, кінець лікування 18 серпня 2011 року, терапевтичне відділення Черкаської ЦРЛ МОЗ України, довідку від 23.11.2018 року амбулаторії загальної практики-сімейної медицини с. Білозір`я Черкаський район Черкаська область, про те, що ОСОБА_5 , 1957 року народження, останні роки хворіла і потребувала лікування, а також сторонньої допомоги, про що засвідчують виписки і записи в медичній картці амбулаторного хворого (які на думку суду, за своїм змістом підтверджують лише ті обставини, що спадкодавець мала проблеми зі здоров'ям та проходила лікування), а також просила врахувати її пояснення як позивача і покази свідків, та повідомила, що допомогу покійній ОСОБА_5 надавала і її мати ОСОБА_23 разом зі своєю родиною, що підтверджено також заявою старости смт. Ірдинь Білозірської сільської ради ОСОБА_33 , показами свідків, та в свою чергу виключає систематичність.

Також суд бере до уваги, те, що в період з 04.05.2016 року по 10.11.2016 року, день смерті, ОСОБА_5 перебувала на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома КЗ "ЦНСП Білозірської сільської ради" лист від 27.10.2019 № 06/01-10 директора ОСОБА_34 , витяг з наказу № 6 від 04.05.2016 року "Про прийняття підопічних на обслуговування у відділення соціальної допомоги вдома на безоплатній основі", та те, що будь-яких медичних документів, які б вказували на безпорадний стан ОСОБА_5 , не надано.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Суд ввважає, що доводити факт безпорадного стану за відсутності відповідних медичних (лікарських) документів, висновків судово-медичних експертів (надані до суду довідки, виписки не містять інформації щодо безпорадності за станом здоров'я ОСОБА_5 ), тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач - спадкоємець другої черги, заперечує право позивача на спадщину.

При прийнятті рішення, суд наголошує, що окрім критеріїв вказаних в статті 1259 ЦК України, одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування може не будь-хто, а лише особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, і такою особою, як встановлено в суді, є ОСОБА_23 , яка є спадкоємцем ближчої черги ніж позивач ОСОБА_4 ..

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Отже, оцінивши надані суду докази, як на підтвердження заявленої вимоги так і в її заперечення, з урахування того, що позивач в суді не довела наявності всіх п'яти обставин, що визначені в частині другій статті 1259 ЦК України, а саме, безпорадний стан спадкодавця ОСОБА_5 та тривалий час здійснення дій по її догляду саме ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог, і ці висновки відповідають вимогам норм права, фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що вона понесла витрати на поховання, лікування та утримання спадкодавця, оскільки це не є підставою для зміни черговості спадкування, а вона може заявити відповідний позов про відшкодування витрат, в порядку статті 1232 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 1216, 1218, 1224, 1258, 1259, 1261, 1262, 1264 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус Черкаської державної нотаріальної контори, про зміну черговості спадкування та надання права на спадкування разом зі спадкоємцем другої черги.

Рішення суду може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12.10.2021 року.

Суддя Л. П. Синиця