Справа № 159/6629/20
Провадження № 2/159/331/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26 квітня 2021 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді Бойчука П.Ю.,
секретаря судового засідання Спасюк К.В.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в цьому будинку, 07.09.2013 році у встановленому законом порядку зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 за вказаною адресою.
Позивач вказує, що відповідач є колишнім чоловіком сестри позивача - ОСОБА_4 . Відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.05.2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано.
Крім цього, позивач вказує, що усі витрати по утриманню будинку він несе самостійно у розмірі стовідсоткових нарахувань. Реєстрація відповідача в житловому приміщенні суттєво впливає на величину суми, яку позивач сплачує за житлово-комунальні послуги. Натомість, відповідач не здійснює плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, а тому є всі підстави вважати, що він втратив інтерес до житла та втратив право користування даним житлом, оскільки не проживає у вказаному будинку без поважних причин з 2014 року.
Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали повністю. Вказували на те, що відповідач у вказаному будинку не проживає. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення в справі та просили позов задовольнити повністю.
Відповідач ОСОБА_3 , в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав.
За вказаних обставин суд, зі згоди позивача, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 193721223 від 18.12.2019 року.
У вказаному будинку, з 07.09.2013 року зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується будинковою книгою для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який є сусідом позивача, показав, що доволі часто буває в гостях у позивача. Підтвердив, що ОСОБА_3 у вказаному будинку ніколи не проживав та не проживає, він ніколи його там не бачив. Будь-яких інших осіб, крім позивача, його дружини та дитини, в будинку позивача він ніколи не бачив.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача, а тому відповідач є в даному випадку наймачем житлового будинку, що належить позивачу.
У відповідності до вимог ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
За викладених вище обставин та зважаючи на вказані норми закону, суд визнає доведеним факт відсутності відповідача за вказаною адресою без поважних причин понад строки, встановлені законом.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб.
Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку позивача перешкоджає йому вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
Відповідач не подав заперечень та доказів, в той час як позивач довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Таким чином суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом.
Суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що факт відсутності відповідача ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 , понад встановлені строки повністю доведений, а тому останнього слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.
Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 71, 163 ЖК України, ст.ст. 15, 16, 319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме - будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено та підписано 29 квітня 2021 року

Головуючий:П. Ю. Бойчук