У Х В А Л А

МЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 638/521/21

провадження № 2/638/3467/21

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання: Башинської К.С., Корнієнко К.С.,

відповідачки - ОСОБА_1 ,

представника відповідачки - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові зустрічний позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням Закону України «Про звернення громадян» у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

У провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова знаходиться цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року провадження по вищевказаній справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

10 березня 2021 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала до суду зустрічну позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням Закону України «Про звернення громадян». Зустрічна позовна заява мотивована тим, що протиправною бездіяльністю банку щодо ненадання їй відповіді на її звернення порушені її права, у зв`язку із чим, просить прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднати їх в одне провадження, визнати протиправною бездіяльність АТ КБ «ПриватБанк» щодо ненадання відповіді на її звернення, стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь моральну шкоду в розмірі 2765, 88 грн.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 підтримала та просила прийняти зустрічну позовну заяву.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк».

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та зустрічної позовної заяви, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої, другої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним. Тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року зазначено, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК України (в попередній редакції). Відповідач має право пред`явити зустрічний позов до або під час попереднього судового засідання (частина перша статті 123 ЦПК України (в попередній редакції), а треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу шляхом пред`явлення позову до однієї чи обох сторін до закінчення судового розгляду (частина перша статті 34 ЦПК України) (в попередній редакції). Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі). Роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи (зокрема, у зв`язку з необхідністю призначення складної експертизи за окремими вимогами, тривалого відрядження або тяжкого захворювання одного чи кількох з позивачів або відповідачів). У разі роз`єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз`єднання позовів і копія пред`явленого позову.

Тлумачення частини другої статті 193 та частини першої статті 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.

Згідно з положеннями статті 193 ЦПК України прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції. Відповідно за відсутності свавільності суду першої інстанції у порядку розгляду цього питання чи встановлення відсутності порушень при цьому прав сторін чи інших осіб, суд вищої інстанції не вправі втручатися в згадану дискрецію суду першої інстанції.

За пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Так, предметом зустрічної позовної заяви є стягнення моральної шкоди, завданої порушенням Закону України «Про звернення громадян» внаслідок ненадання відповіді на звернення.

З аналізу змісту первісного позову про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором та зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди вбачається, що такі позовні вимоги не є пов`язаними між собою, тобто між позовами не існує нерозривної пов`язаності вимог між собою, можуть бути розглянуті окремо незалежно одна від іншої, при цьому задоволення зустрічного позову жодним чином не впливає на задоволення первісного позову.

Враховуючи викладене, спільний розгляд даних позовів є недоцільним, а тому у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, слід відмовити.

Керуючись статтею 193 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням Закону України «Про звернення громадян» - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 про можливість звернення з даним позовом у загальному позовному порядку.

Ухвала набирає сили з моменту її підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 28 квітня 2021 року.

Головуючий суддя В. М. Яковлева