ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4674/21 Справа № 216/6980/19 Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 216/6980/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач - товариство закритих стоянок транспортних засобів «Автомобіліст»

відповідачі - ОСОБА_1 , Криворізька міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_1 ,на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року, яке ухвалено суддею Онопченко Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року товариство закритих стоянок транспортних засобів «Автомобіліст» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , Криворізької міської ради про визнання недійсним рішення та скасування державної реєстрації, в якому просили суд визнати недійним та скасувати рішення Криворізької міської ради від 22 травня 2013 року № 1989 в частині передачі ОСОБА_1 на підставі технічної документації із землеустрою у власність земельної ділянки загальною площею 877 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:212:0039, визнати недійсним свідоцтво про право власності, серії та номер НОМЕР_1 , виданого 04 червня 2013 року реєстраційної службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 4392413 та скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно земельну ділянку площею 877 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:212:0039, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є постійним землекористувачем земельної ділянки, яку надано у постійне користування для розміщення гаражів автомобілів відповідно до рішення Криворізької міської ради народних депутатів від 09 березня 1994 року за № 96. Додатком № 1 до державного акту № 201 на право постійного користування землею внесено зміни до площі землекористування на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради № 859 від 11.10.2000 року, яким надано земельну ділянку для будівництва гаражів. Поряд з земельною ділянкою позивача розташований приватний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , та розташований на земельній ділянці площею 590 кв.м.

Для забезпечення своєї господарської діяльності та освітлення території і гаражів членів товариства в 1980 році на території позивача була побудована трансформаторна підстанція ТП-396-6/0,4 кВ за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 самовільно встановила огорожу та обмежила позивачу доступ до трансформаторної підстанції. Огорожа була встановлена на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні позивача, однак коли той намагався усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з`ясувалось, що ОСОБА_1 стала власником земельної ділянки під своїм будинком разом з частиною земельної ділянки, яка належить позивачу та на якій розташована трансформаторна підстанція. Право власності на земельну ділянку у ОСОБА_1 виникло на підставі свідоцтва про право власності серії та номер НОМЕР_1 , виданого 04 червня 2013 року реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 4392413. Підставою для видачі свідоцтва було рішення Криворізької міської ради від 22.05.2013 року № 1989 «Про безоплатну передачу у власність, спільну часткову, спільну сумісну власність земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва». Зазначеним рішенням передбачена передача земель комунальної власності міста безоплатно у власність громадян, які повинні зареєструвати відповідні права на земельні ділянки. ОСОБА_1 отримала у власність земельну ділянку площею 877 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:212:0039.

Проводячи співставлення своїх меж в натурі з їх документальним відображенням, аналізуючи дані публічної кадастрової карти позивач виявив порушення меж його земельної ділянки та передачу у власність частини його земельної ділянки відповідачу ОСОБА_1 , тому позивач вважає, що рішення про передачу земельної ділянки відповідачу було прийнято з порушенням земельного законодавства та порушує права позивача, як суб`єкта землекористувача. Позивач не підписував акт на узгодження межі земельної ділянки, ОСОБА_1 самовільно зайняла частину його земельної ділянки і отримала на цю площу незаконні правовстановлюючі документи.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року позов задоволено.

Визнано недійним та скасовано рішення Криворізької міської ради від 22 травня 2013 року № 1989 в частині передачі ОСОБА_1 на підставі технічної документації із землеустрою у власність земельної ділянки загальною площею 877 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:212:0039.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності серії та номер НОМЕР_1 , виданого 04 червня 2013 року реєстраційної службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 4392413, та скасовано державну реєстрацію прав на нерухоме майно земельну ділянку площею 877 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:212:0039, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , Криворізької міської ради на користь товариства закритих стоянок транспортних засобів «Автомобіліст» судовий збір в сумі 960,50 грн., з кожного.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що справу було розглянуто за відсутності відповідача ОСОБА_1 , яка не була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Зауважує на тому, що судом першої інстанції були порушені норми ЦПК України в частинні прийняття наданих позивачем доказів по справі, оскільки 18.08.2020 року було закрито стадію збирання доказів та можливості їх подання до суду, а технічну документацію позивачем було подано 23.12.2020 року.

Крім того апелянт зауважує на тому, що матеріали справи не містять технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, що перебуває в користуванні позивача.

Також апелянт вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки оскаржуване рішення було прийнято міською радою 22.05.2013 року, тоді як позивач звернувся до суду за захистом порушеного права 15.11.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу товариство закритих стоянок транспортних засобів «Автомобіліст» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представників позивача товариства закритих стоянок транспортних засобів «Автомобіліст» - Матвєєву М.О., Тиришкіна Д.П., які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу ОСОБА_1 як ухвали про відкриття провадження у справі, так і судових повісток про призначення справи до розгляду, зокрема й на 27 січня 2021 року, що не відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_1 , яка належним не була повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним рішення та скасування державної реєстрації, позивач посилався на те, що рішення про передачу земельної ділянки відповідачу було прийнято з порушенням земельного законодавства та порушує права позивача, як суб`єкта землекористувача що потягло за собою порушення меж земельної ділянки позивача та передачу у власність частини земельної ділянки позивача відповідачу ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України).

Отже, підставами для визнання недійсним акту (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 ЗК України.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом першим частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частинами першою, четвертої, сьомою статті 55 Закону України «Про землеустрій» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Відповідно до статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Отже, набуття права користування та права власності на земельну ділянку пов`язане із здійсненням комплексу робіт: проведенням кадастрової зйомки землі з геодезичним встановленням меж земельної ділянки, яка включає, зокрема, і перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки, погодження цих меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку передбачає перевірку того, чи не належить земельна ділянка іншому власнику або правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

Згідно з частинами першою, четвертою, дев`ятою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.

Отже, право власності, користування земельною ділянкою, може бути набуте громадянином лише в порядку, передбаченому ЗК України або іншими законами України та підтверджено відповідними доказами.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач - товариство закритих стоянок транспортних засобів «Автомобіліст» є постійним землекористувачем земельної ділянки площею 7,0861 га в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею від 29 листопада 1994 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 201. Землю надано позивачу у постійне користування в межах, згідно з планом землекористування, для розміщення гаражів для автомобілів відповідно до рішення Криворізької міської ради народних депутатів від 09 березня 1994 року за № 96. Додатком № 1 до Державного акту № 201 на право постійного користування землею внесено зміни до площі землекористування на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради № 859 від 11 жовтня 2000 року, яким надано земельну ділянку для будівництва гаражів (а.с.4-7).

На підставі договору купівлі-продажу від 02.11.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 ), належить на праві приватної власності жилий будинок А-І, житловою площею 35 кв.м, який складається з літньої кухні Б, погріба Б п/д, сарая Г, уборної Д, гаража Е, водоколонки І, замощення ІІ, забара № 1, воріт № 2, за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 590 кв.м (а.с.74-82).

Рішенням Криворізької міської ради від 22.05.2013 року № 1989 «Про безоплатну передачу у власність, спільну часткову, спільну сумісну власність земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва», затверджено громадянам, в тому числі ОСОБА_1 , технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва. Передано із земель комунальної власності міста громадян безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:212:0039, площею 877 кв.м, яка зареєстрована на праві приватної власності на ім`я ОСОБА_1 в Реєстраційній службі Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 28.05.2013 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12-16).

При цьому матеріали справи не містять доказів погодження між сторонами зеж земельних ділянок.

Натомість, із технічної документації по складанню існуючих меж землекористувань за адресою: провулок Козачий, 16, Центрально-Міський район, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, вбачається, що зі сходу: на відстані від 0 до 2,51 м земельна ділянка за кадастровим номером: :08:210:0016, площею: 4,3226 га, яка використовується для розміщення гаражів автомобілів, власник: ТЗСТЗ «Автомобіліст», перетинає земельну ділянку, кадастровий номер: :08:212:0039, площа перетину складає 0,0032 га (а.с.110-117).

На підставі наведеного вище колегія суддів приходить до висновку про те, що рішенням Криворізької міської ради від 22.05.2013 року було порушено межу земельної ділянки позивача, як суміжного землекористувача ОСОБА_1 , площа земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 збільшилась за рахунок земельної ділянки позивача на 0,0032 га, що підтверджується технічною документацією по складанню існуючих меж землекористувань за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим рішення Криворізької міської ради від 22 травня 2013 року № 1989 в частині передачі ОСОБА_1 на підставі технічної документації із землеустрою у власність земельної ділянки загальною площею 877 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:212:0039 підлягає визнанню недійним та скасуванню як таке, що порушує право позивача на користування та володіння належною йому на підставі Державного акту на право постійного користування землею земельною ділянкою, та як наслідок, недійсним необхідно визнати свідоцтво про право власності серії та номер НОМЕР_1 , виданого 04 червня 2013 року реєстраційної службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 4392413 та скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно - земельну ділянку площею 877 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:212:0039, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 .

При цьому не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції були порушені норми ЦПК України в частинні прийняття наданих позивачем доказів по справі, оскільки 18.08.2020 року було закрито стадію збирання доказів та можливості їх подання до суду, а технічну документацію позивачем було подано 23.12.2020 року, оскільки відповідно до пунктів 7, 8 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста, при цьому подання позивачем доказів після закриття підготовчого засідання не є підставою для не прийняття судом таких доказів до уваги.

Також не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, що перебуває в користування позивача, оскільки матеріали справи містять технічну документацію по складанню існуючих меж землекористувань за адресою: провулок Козачий, 16, Центрально-Міський район, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, якою встановлено, що зі сходу: на відстані від 0 до 2,51 м земельна ділянка за кадастровим номером: :08:210:0016, площею: 4,3226 га, яка використовується для розміщення гаражів автомобілів, власник: ТЗСТЗ «Автомобіліст», перетинає земельну ділянку кадастровий номер: :08:212:0039, площа перетину складає 0,0032 га, що свідчить про порушення відповідачем права позивача на користування належною останньому земельною ділянкою.

Посилання апелянта на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки оскаржуване рішення було прийнято міською радою 22.05.2013 року, тоді як позивач звернувся до суду за захистом порушеного права 15.11.2019 року колегія суддів вважає безпідставними, з огляд на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому, відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Колегія суддів наголошує, що норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан її суб`єктивних прав. Тому обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. При цьому для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Як вбачається із матеріалів справи, спірне рішення було прийнято Криворізькою міською радою 22 травня 2013 року, однак позивач про нього довідався лише після співставлення своїх меж в натурі з їх документальним відображенням в березні 2019 року, та виявив порушення меж його земельної ділянки після передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки за вище оговореним рішенням, тому колегія суддів не може вважати, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про визнання недійним та скасування рішення Криворізької міської ради від 22 травня 2013 року № 1989 в частині передачі ОСОБА_1 на підставі технічної документації із землеустрою у власність земельної ділянки загальною площею 877 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:212:0039. Визнання недійсним свідоцтво про право власності серії та номер НОМЕР_1 , виданого 04 червня 2013 року реєстраційної службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 4392413 та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно земельну ділянку площею 877 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:212:0039, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви по 960 грн. 50 коп., з кожного, оскільки за приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2019 рік складала 1921 грн., тому підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача по 960 грн. 50 коп., з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_1 ,задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення по справі.

Позовну заяву товариства закритих стоянок транспортних засобів «Автомобіліст» до ОСОБА_1 , Криворізької міської ради про визнання недійсним рішення та скасування державної реєстрації задовольнити.

Визнати недійним та скасувати рішення Криворізької міської ради від 22 травня 2013 року № 1989 в частині передачі ОСОБА_1 на підставі технічної документації із землеустрою у власність земельної ділянки загальною площею 877 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:212:0039.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності серії та номер НОМЕР_1 , виданого 04 червня 2013 року реєстраційної службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 4392413, та скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно земельну ділянку площею 877 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:212:0039, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , Криворізької міської ради, на користь товариства закритих стоянок транспортних засобів «Автомобіліст» судовий збір в сумі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп., з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: