Справа № 697/44/21
Провадження № 2/697/209/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісник Л.О.

за участю секретаря судового засідання Титар Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача1 адвоката Бовшика М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, Канівського міського голови Черкаського району Черкаської області Ренькаса Ігоря Олександровича про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області (далі відповідач-1), Канівського міського голови Черкаського району Черкаської області Ренькаса Ігоря Олександровича (далі відповідач-2) про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов з урахуванням уточнень мотивовано тим, що відповідно до п.1 розпорядження Канівського міського голови Черкаського району Черкаської області №11-к від 05.01.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 » вирішено звільнити її з посади прибиральника службових приміщень апарату виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області 06.01.2021 у зв`язку зі скороченням штатної чисельності. Вважає дане розпорядження таким, що прийнято з порушенням норм трудового законодавства у зв`язку з чим підлягає скасуванню з поновленням її на займаній посаді та стягненням на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так, відповідачем-1 не дотримано вимоги щодо запропонування позивачу, як працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Її не було персонально попереджено про наступне вивільнення за 2 місяці. Просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Канівського міського голови Черкаського району Черкаської області №11-к від 05.01.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 », поновити її на посаді прибиральника службових приміщень апарату виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області; стягнути з виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 06.01.2021 по день постановлений судового рішення у даній справі.

Ухвалою суду від 19.01.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду 26.01.2021 після усунення недоліків позовної заяви справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляду справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

08.02.2021 від представника відповідача виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області до суду надійшов відзив на позов, в якому вказує, що звільнення позивача відбулося у відповідності до закону. Всі працівники були попереджені про можливу реорганізацію підрозділів, ротацію кадрів та вивільнення працівників, свідченням цього є розпорядження № 537 від 05.11.2020, де на звороті всі працівники поставили свій підпис. Підпису позивача ОСОБА_1 в ознайомленні із розпорядженням № 537 від 05.11.2020 немає, так як вона відмовилася його ставити, про що складено відповідний акт від 06.11.2020. Крім того, ОСОБА_1 було запропоновано іншу роботу, але вона відмовилася, про що було складено відповідний акт. Просив виключити Канівського міського голову Черкаського району Черкаської області Ренькаса І.О. з числа відповідачів, оскільки вимог до нього позивачем не заявлено. У задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с.53-55).

16.02.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач вважає доводи представника відповідача-1, викладені у відзиві такими, шо не відповідають дійсності та не спростовують доводів позовної заяви. Вважає, що акт про відмову у підписі розпорядження ОСОБА_1 складено службовими особами відповідача1 після отримання копії позовної заяви. Позивача не попереджено персонально про наступне вивільнення, відсутні також докази направлення персонального повідомлення на адресу Позивача, їй не пропонувалася інша робота. Просила позов задовольнити (а.с.88-90).

26.04.2021 під час розгляду справи по суті до суду надійшла заява відповідача виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області про визнання позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник позивача адвокат Гричаненко О.М. в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, викладених в ньому та просив задовольнити з урахуванням заяви про визнання позову, наданої представником відповідача1. Повідомив, що можливо буде порушене питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, які понесла позивач. А також в судовому засіданні відмовився від допиту свідків, та просив дослідити докази, наявні в матеріалах справи.

Представник відповідача1 Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області адвокат Бовшик М.Ю. в судовому засіданні підтримав заяву про визнання позову.

Відповідач 2 - Канівський міський голова Черкаського району Черкаської області Ренькас І.О. в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про проведення судового засідання 08.04.2021 без його участі, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі . У судове засідання, призначене 26.04.2021 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову. При цьому суд враховує вимоги ч.4 ст. 206 ЦПК України та правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15.06.2020 у справі № 588/1311/17 щодо необхідності встановлення законних підстав для задоволення позову шляхом дослідження доказів.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивача ОСОБА_1 27.01.2020 було прийнято на посаду прибиральника службових приміщень апарату виконавчого комітету Канівської міської ради Канівської міської ради Черкаської області, що підтверджується записом в її трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 27.01.2020 (а.с.6).

Відповідно до розпорядження відповідача №11-к від 05.01.2021, ОСОБА_1 було звільнено з посади прибиральника службових приміщень апарату виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області 06.01.2021 у зв`язку зі скороченням штатної чисельності на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, що також підтверджується записом у трудовій книжці позивача (а.с.5,6).

Відповідно до розпорядження міського голови м. Канів №537-к від 05.11.2020, у зв`язку з підготовкою рішення про затвердження структури і загальної чисельності штатів виконавчих комітетів органів Канівської міської ради ОТГ Черкаської області на 2021, яке вступить у дію з 11.01.2021, керівнику апарату виконавчого комітету Канівської міської ради, керівникам самостійних структурних підрозділів виконавчих органів Канівської міської ради ОТГ Черкаської області персонально попередити, в установленому порядку, працівників апарату, працівників структурних підрозділів про можливу реорганізацію підрозділів, ротацію кадрів та вивільнення працівників. Відділу організаційно-кадрової та інформаційної роботи надати звіт до Канівського міськрайонного центру зайнятості про вивільнення працівників (а.с.56).

Згідно змісту персонального попередження від 06.11.2020, що міститься в матеріалах справи (а.с.58) ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення у порядку ст. 49-2 КЗпП України. Повідомлено, що посаду, яку вона займає буде вивільнено. Роз`яснено, що після закінчення 2-х місячного терміну з моменту отримання цього персонального повідомлення, її буде призначено на посаду згідно штатного розпису, а в разі її відмови звільнено з роботи по п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно акту комісії затвердженого Канівським міським головою від 06.11.2020 на підставі розпорядження міського голови №537-к від 05.11.2020 «Про можливу ротацію працівників» позивач ОСОБА_1 була ознайомлена з вказаним розпорядженням, але відмовилась ставити підпис в ознайомленні (а.с.59).

Рішенням Канівської міської ради VIIІ скликання №3-8 від 23.12.2020 вирішено затвердити структуру і загальну чисельність штатів виконавчих органів Канівської міської ради на 2021 рік. Виконавчому комітету Канівської міської ради привести структуру і загальну чисельність штатів у відповідність до цього рішення (а.с.74).

Згідно акту комісії затвердженого Канівським міським головою від 06.01.2021 ОСОБА_1 у присутності членів комісії та депутата міської ради ОСОБА_3 06.01.2021 було ознайомлено зі змістом оскаржуваного розпорядження міського голови №9-к від 05.01.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 ». Отримавши завірену копію розпорядження міського голови про звільнення на руки остання відмовилася ставити власноручно підпис про ознайомлення. ОСОБА_1 було отримано її трудову книжку, про що було зроблено відповідний запис у Книзі обліку руху трудових книжок та вкладишів до них. Факт отримання трудової книжки на руки після звільнення ОСОБА_1 засвідчила власноручним підписом (а.с.82-83).

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Позивач 16.01.2021 звернулася до суду з позовом, предметом розгляду якого є визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 6 ст. 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 року у справі № 800/538/17 та в постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 487/2191/17, від 04.12.2019 у справі № 465/2451/16-ц.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 25.05.2016 року № 6-3048цс15, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Як зазначалося, розпорядженням Канівського міського голови ОСОБА_4 від 05.11.2020 № 537-к «Про можливу ротацію працівників» було доручено попередити працівників про можливу реорганізацію підрозділів, ротацію кадрів та вивільнення працівників.

Підпису ОСОБА_1 про ознайомлення з його змістом вказане розпорядження не містить.

06.11.2020 винесено персональне попередження ОСОБА_1 про наступне вивільнення, проте всупереч вимог ст. 49-2 КЗпП України, в ньому відсутня пропозиція про наявні конкретні вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку позивач може виконувати з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду. Натомість, зазначено, що після закінчення 2-х місячного терміну з моменту отримання ОСОБА_1 цього персонального повідомлення, її буде призначено на посаду згідно штатного розпису, а в разі відмови звільнено з роботи за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.58).

Розпорядження міського голови про можливу ротацію працівників від 05.11.2020 № 537-к та персональне попередження позивач відмовилася підписувати, про що комісією виконавчого комітету Канівської міської ради було складено 06.11.2020 відповідний акт (а.с.59).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зазначення в персональному письмовому попередженні позивачу про те, що її буде призначено на посаду згідно штатного розпису, а в разі її відмови звільнено з роботи по п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства, не є доказом належного пропонування ОСОБА_1 конкретних вакантних посад.

Інших належних та допустимих доказів, які б засвідчували факт надання персональних пропозицій про усі наявні протягом строку попередження вакантні посади (із зазначенням, яка саме посада пропонується, що входить до кола посадових обов`язків працівника, розмір оплати праці, тощо) та відповідно пропозиції позивачу іншої роботи відповідачами не надано, як і не надано доказів того, що ОСОБА_1 відмовилася від цих пропозицій.

Крім того, з наданої представником відповідача пояснювальної записки щодо затвердження структури і загальної чисельності штатів виконавчих органів Канівської міської ради на 2021 рік, яка є Додатком №1 до рішення міської ради №3-8 від 23.12.2020, вбачається, що у порівнянні з 2020 роком чисельність штатних одиниць посадових осіб місцевого самоврядування, службовців, технічних працівників та обслуговуючого персоналу на 2021 рік збільшено 2020 рік 138,74 штатних одиниць, а в 2021 році 164,25. Тим самим штат працівників виконавчих органів Канівської міської ради не зменшився, а навпаки збільшився (а.с.75).

Таким чином, судом встановлено, що виконавчий комітет Канівської міської ради (роботодавець) не виконав обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні в організації вакансії, які з`явилися в організації протягом двох місяців і які існували на день звільнення, тим самим відповідачем-1 виконавчим комітетом Канівської міської ради не було дотримано вимоги ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України.

Тому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування розпорядження Канівського міського голови Черкаської області №11-к від 05.11.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення позивача на роботі.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновленні на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оскільки, суд прийшов до висновку, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушенням трудового законодавства, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.01.2021 по 26.04.2021 (день винесення судового рішення). При цьому розмір середнього заробітку необхідно розраховувати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 з наступними змінами. Згідно пунктів 2, 5, 8 цього Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи із його заробітної плати за два останніх відпрацьованих місяця, які передували звільненню, а нарахування середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Відповідно до довідки про доходи №01-01-10/78 від 13.01.2021 вбачається, що розмір заробітної плати ОСОБА_1 , яка займала посаду прибиральника службових приміщень виконкому Канівської міської ради становила: листопад 2020 року 2636,15 грн., грудень 2020 року 2636,15 грн. (а.с.7).

Так, відповідно до наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить: 5272,30 грн. / 43 дні = 122,61 грн.

Відповідно до п. 2.27. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58, днем звільнення вважається останній день роботи.

Оскільки позивача звільнено з 06.01.2021, що відповідає запису у її трудовій книжці серії УКР №70141794 від 27.01.2020 (а.с.6), тому розрахунок періоду вимушеного прогулу необхідно обраховувати з наступного дня після звільнення з 07.01.2021.

Кількість робочих днів за період з 07.01.2021 по 26.04.2021 складає 76 дні.

Таким чином, розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу становить 76х122,61 грн. = 9318,36 грн., та який відповідно підлягає до стягнення.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, що узгоджується в висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 18.07.2018 по справі №359/10023/16-ц.

Таким чином, беручи до уваги вище викладене, суд вважає вимоги позову у цій частині частково обґрунтованими, а саме щодо періоду вимушеного прогулу, та такими що підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог до відповідача-2 Канівського міського голови Ренькаса І.О., суд зазначає наступне.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Відповідно ст. 11, 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи . Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Як вбачається із записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 прийнята на роботу та відповідно була звільнена саме з виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

Зважаючи, що позивач перебувала у трудових правовідносинах саме з виконавчим комітетом Канівської міської ради, а не з Канівським міським головою, позовні вимоги в частині вимог до Канівського міського голови задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 9 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1982 року №158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» тягар доведення наявності законної підстави для звільнення лежить на роботодавцеві.

Враховуючи усі обставини справи, встановлені судом, визнання позову відповідачем 1, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, але не більше ніж за один місяць. В зв`язку з цим, рішення суду в цій частині підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом в частині заявлених вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а.с.27). В іншій частині позовних вимог позивач звільнена від цих витрат.

Таким чином, оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме в частині вимог пред`явлених до виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, то відповідно з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн. Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 279, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, Канівського міського голови Черкаського району Черкаської області Ренькаса Ігоря Олександровича про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Канівського міського голови Черкаського району Черкаської області №11-к від 05.01.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді прибиральника службових приміщень апарату виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області.

Стягнути з виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області (, м. Канів, вул. О. Кошового, 3, Черкаська область, 19000) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 07.01.2021 по 26.04.2021, що становить 9318,36 грн. (дев`ять тисяч триста вісімнадцять гривень 36 коп.).

В задоволенні позовних вимог, пред`явлених до Канівського міського голови Черкаського району Черкаської області Ренькаса Ігоря Олександровича відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 27 квітня 2021 року.

Головуючий Л . О . Колісник