печерський районний суд міста києва
Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Ситику Р.В.,
представника позивача: ОСОБА_1 ,
відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном шляхом виселення, -
ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач, ОСОБА_3 ), в якому просить усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_3 не йому чинити перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 та надати ключі від замків на вхідних дверях квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.02.2014 року розірвано. Квартира АДРЕСА_1 була придбана позивачем для власних потреб після розлучення з ОСОБА_3 та він не давав дозволу відповідачу користуватися спірною квартирою. Проте відповідач, скориставшись довгостроковим закордонним відрядженням позивача, самовільно зайняла квартиру АДРЕСА_1 , змінила замки та проживає в ній. Відповідач на прохання позивача виселитися з квартири добровільно це робити відмовляється, чим порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.10.2018 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном шляхом виселення, та підготовче засідання у справі призначено на 23.11.2018 року.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2018 року, справа передана для розгляду судді Соколову О.М. у зв`язку з тимчасовим відстороненням від посади судді ОСОБА_5 .
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.12.2018 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном шляхом виселення, підготовче засідання у справі призначено на 20.03.2019 року.
20.03.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2019 року, справа передана для розгляду судді Григоренко І.В. у зв`язку з перебуванням судді Соколова О.М. на лікарняному.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.04.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном шляхом виселення, підготовче засідання у справі призначено на 01.07.2019 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2019 року, у зв`язку із неявкою в підготовче засідання відповідача та відсутністю відомостей про вручення їй повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198 та п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 11.02.2020 року.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном шляхом виселення, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 09.06.2020 року.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.03.2020 року виправлено описку в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2020 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2020 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача та відсутністю відомостей про вручення їй повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 20.10.2020 року.
20.10.2020 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого на лікарняному та судове засідання призначено на 28.01.2021 року.
В судове засідання 28.01.2021 року з`явилась представник позивача, відповідач в судове засідання не з`явилась.
Відповідач про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить направлення останній копій позовної заяви з додатками та ухвали суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Отже, оскільки копія ухвали суду була направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останньої, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляла, то суд вважає, що ухвала суду відповідачу вручена.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, проте їх представники не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, відзиви відповідачі не подали, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
В судовому засіданні 28.01.2021 року представник позивача підтримала позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити.
Вислухавши вступне слово представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 23.05.2014 року, який посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за реєстровим № 3882 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а. с. 15 - 18).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.02.2014 року, яке набрало законної сили 17.04.2014 року, у справі № 761/32125/13-ц шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 25.07.1987 року, зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 661, розірвано (а. с. 13 - 14).

28.09.2018 року адвокат Руденко Ю.О., діючи на підставі договору про надання правової допомоги, в інтересах ОСОБА_2 звернувся із заявою до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якому просив встановити факт перебування у квартирі АДРЕСА_1 сторонніх осіб; встановити особу правопорушника (правопорушників); вжити інших передбачених законодавством заходів (а. с. 19).

На вказане звернення Печерське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надало відповідь (вих. № 13353/125/52/04-2018 від 05.10.2018 року), в якій зазначило, що перевіркою фактів, викладених у заяві від 28.09.2018 року встановлено, що квартиру АДРЕСА_1 займають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В усній формі ОСОБА_3 повідомила, що у вказаній квартирі проживає близько одного року, проте документів, які б надавали їй право на зайняття квартири, надати не змогла (а. с. 20).

08.04.2019 року адвокат Руденко Ю.О., діючи на підставі договору про надання правової допомоги, в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з повідомленням про вчинення правопорушення, а саме, порушення права володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 (а. с. 57).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як визначено у ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В силу норм ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Вказана норма Конституції України кореспондується з нормами ст. 321 Цивільного кодексу України.

Як визначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. ч. 1 - 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Як визначено у ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно із ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

За приписами ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20) вказано, що право членів сім`ї власника квартири користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за умови, що така особа є членом сім`ї власника житлового приміщення. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16, постанові Верховного Суду від 25.01.2018 року у справі № 462/6070/14-ц, від 25.07.2018 року у справі № 638/13030/13-ц.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Так, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано в установленому законом порядку, отже, відповідач в силу ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР не є членом сім`ї власника. Крім того, відповідачем постійно чиняться перешкоди у користування належному позивачу майном та на прохання звільнити належну ОСОБА_2 квартиру ніяким чином не реагує та продовжує в ній проживати, не зважаючи на вимоги власника про їх добровільне виселення.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачу дійсно чиняться перешкоди у користуванні, розпорядженні та володінні належною йому квартирою. За таких обставин, позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його права користуватись та розпоряджатись спірною квартирою.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст..78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення обов`язку, встановленого ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження права проживання у квартирі АДРЕСА_1 .

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 із вказаної квартири та зобов`язання останньої не чинити позивачу перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою та надати ключі від замків на вхідних дверях квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Печерського районного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 1 409,60 грн., що підтверджується квитанцією № 1-3991К від 16.10.2018 року на суму 704,80 грн. та № 1-3984К від 16.10.2018 року на суму 704,80 грн.

Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 409,60 грн. у відшкодування судових витрат.

Враховуюче викладене, керуючись ст. ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 383, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 64, 150, 156 Житлового кодексу УРСР, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 280-284, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном шляхом виселення - задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 та надати ключі від замків на вхідних дверях квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн. 60 коп. у відшкодування судових витрат.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , податковий номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві 18.09.2008 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 08.02.2021 року.

Суддя І.В. Григоренко