Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/2229/19

Провадження № 2/943/208/2021

22 квітня 2021 року м.Буськ, Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Шендрікової Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Волошин Х.С.

за участю представника позивачка адвоката Рісного М.Б.

за участю позивача ОСОБА_1

за участі представника третьої особи Золочівської районної адміністрації Львівської області Грабінського Є.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки і піклування Буської районної державної адміністрації (Золочівської районної державної адміністрації), відділ служби у справах дітей Франківського району управління Служби у справах дітей департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Буського районного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки і піклування Буської районної державної адміністрації (Золочівської районної державної адміністрації), відділ служби у справах дітей Франківського району управління Служби у справах дітей департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що 27 листопада 2007 року між ним та ОСОБА_2 у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб актовий запис №333.

За час перебування у шлюбі у них народилось двоє синів - ОСОБА_3 -

ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи те, що спільне сімейне життя у них не склалось, збереження сім`ї стало неможливим, в лютому 2018 року він звернувся до Буського районного суду Львівської області із позовною заявою про розірвання шлюбу. 01.08.2019 року Буським районним судом Львівської області було задоволено подану ним позовну заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та винесено заочне рішення у справі № 440/168/18.

Відповідач у травні 2019 року зверталась до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою до нього про стягнення аліментів. Відповідач обґрунтовувала свою позовну заяву тим, що станом на теперішній час їх малолітні діти - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проживають із нею та перебувають на її повному утриманні. Крім того, вона стверджує, що він взагалі не приймає будь-якої участі в утриманні спільних дітей та повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Починаючи з червня 2019 року і до теперішнього часу, він взагалі позбавлений будь-якої можливості не те, щоб брати участь у вихованні, але й бачити власних дітей, з огляду на те, що відповідач забрала їх та переїхала проживати в інше місце, яке йому невідоме.

Останнє відоме йому місце реєстрації Відповідача: АДРЕСА_1 . Однак, у квітні 2018 року Відповідача було знято з реєстрації місця проживання за тією адресою. Крім того, Відповідач фактично не проживає та не з`являється за

адресою помешкання ( АДРЕСА_2 ), власником якого є його матір та адресою помешкання своїх батьків.

Відповідач змінила номери телефонів дітей, для того, щоб він не мав жодної змоги будь- яким чином зв`язатись із дітьми. Іншими словами, дії Відповідача призвели до того, що він як батько позбавлений будь-якої можливості виконувати свої батьківські обов`язки по утриманню спільних дітей. Із своєї сторони він раніше жодним чином не ухилявся, не ухиляється і не збирається ухилятися в майбутньому від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню їх дітей. Адже, кожного разу, як тільки Відповідач казала, що дітям потрібно щось придбати, він ніколи не відмовляв і віддавав їй необхідну суму коштів, а натомість взамін свого прохання до неї про побачення з дітьми, він отримував відмову. Крім того, коли він неодноразово намагався всіляко матеріально підтримувати своїх дітей шляхом надання грошових коштів, то Відповідач або постійно скаржилась, що коштів недостатньо, або останнім часом, взагалі, відмовляється приймати від нього будь-яку матеріальну допомогу, мотивуючи тим, що їй нічого від нього не потрібно. А коли він намагався побачитись із дітьми та вже безпосередньо їм віддати кошти, то Відповідач не давала йому такої змоги, та взагалі забрала дітей проживати в інше місце, яке є невідомим для нього. Таким чином, на даний час його діти проживають окремо від нього, починаючи з червня 2019 року в невідомому йому місці. Відповідач і надалі продовжує робити все необхідне для того, щоб повністю позбавити його як батька будь-якої участі у вихованні його дітей. У зв`язку із чим змушений звернутися до суду.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . В обгрунтування своєї позиції покликається на те, що 27.11.2007 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб. За час перебування у шлюбі народилось двоє синів - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). 01.08.2019 року Буським районним судом Львівської області винесено рішення про розірвання шлюбу укладеного між Позивачем та Відповідачем.

У зв`язку із тим, що тривалий час вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їх дітей, а в свою чергу зі сторони Позивача ніякої допомоги не було, змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Станом на сьогоднішній день в провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває цивільна справа № 462/3391/19 за позовом Відповідача до Позивача про стягнення аліментів. По цій справі Позивач всякими методами затягує її розгляд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу про відкриття провадження, що свідчить про те, що Позивач не бажає платити аліменти своїм дітям, що спростовує надумані твердження Позивача у своїй позовній заяві, що він має намір та бажання фінансового допомогами своїм дітям. За адресою : АДРЕСА_2 вона проживала разом із сім`єю 7 років.

Актом ЛКП «Сяйво» №167 від 08.05.2019 року, яким підтверджується, що на дату подачі позовної заяви до Залізничного районного суду м. Львова фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Ці обставини встановлені та підтверджуються ухвалою Львівського апеляційного суду (справа 462/3391/19) від 11 листопада 2019 року.

За вказаною адресою проживав і Позивач, який в період її проживання з дітьми за адресою : АДРЕСА_2 , поводився неадекватно, взагалі не допомагав дітям, відмовлявся надавати будь - яку фінансову допомогу, тому після неодноразових неадекватних дій зі сторони Позивача вирішила переїхати проживати в інше місце проживання на орендовану квартиру по АДРЕСА_3 .

Також, нею було вирішено зареєструвати їх неповнолітніх дітей у с. Ожидові за місцем проживанням її батьків, однак по сьогоднішній день цього зробити не може, через відмову Позивача надавати згоду на таку реєстрацію місця проживання, що підтверджується листом Ожидівської сільської ради від 16.12.2019 року №467. Тобто, ці обставини спростовують твердження Позивача, що основною перешкодою є те, що йому не відомо місця проживання, оскільки Відповідач неодноразово зверталась до Позивача для того, щоб він надав згоду на реєстрацію місця проживання своїх дітей, на що отримувала відмову. Таким чином, наведене свідчить, що сам Позивач чинить перешкоди у реєстрації постійного місця проживання власних

дітей. Таким чином, впродовж 2019 року Позивач фактично самоусунувся від утримання дітей, нічим не цікавиться та не робив спроби щодо спілкування та зустрічі з ними, а лише дзвонив до них. Ці обставини, можуть підтвердити самі діти. Свою чергу, Позивачем у своїй позовній заяви не наведено жодного доказу, які підтверджували б будь -яку перешкоду у спілкуванні та вихованні дітей з сторони Відповідача, всі міркування Позивача у позові базуються на припущеннях.

03.02.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що з доводами Відповідача, викладеними у відзиві, не можна погодитись, з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Щодо доводу відповідача стосовно того, що він, нібито, намагається ухилятися від сплати аліментів на утримання дітей, затягуючи розгляд справи про стягнення аліментів, а отже відмовляєся від надання дітям фінансової допомоги. Жодним чином він, не намагався ухилитись від надання своїм дітям фінансової допомоги, адже, готовий, навіть, у добровільному порядку надавати дітям матеріальну чи будь-яку іншу допомогу, а стосовно, нібито, його повної відмови від сплати аліментів, зазначає, що він не заперечував проти стягнення з нього судом аліментів взагалі, він лише оспорював їх завищений розмір, враховуючи факт того, що він не має на даний час місця роботи. Крім того, посилання відповідача про те, що він, нібито, оспорював стягнення з нього аліментів, не може слугувати підставою для створення Відповідачем перешкод у спілкуванні і вихованні дітей.

Стосовно наступного доводу Відповідача про те, що він, нібито, самоусунувся від утримання дітей, надання їм фінансової допомоги, зазначає, що, він надавав дітям допомогу в кожному разі, як тільки відповідач заявляла йому про те та коли, власне, діти ще проживали із ним. Однак, після того, як відповідач забрала дітей проживати в інше місце, яке є йому досі невідомим, він не має змоги не те, щоб надавати дітям будь-яку допомогу, брати участь у їхньому вихованні, а й, взагалі, будь-яким чином спілкуватись з ними. Тобто, відповідач робить все для того, щоб розірвати між ним і дітьми будь-які зв`язки.

Щодо доводу Відповідача про те, що не чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, не приховує їхнього місця проживання, адже не може їх зареєструвати у с.Ожидові без його згоди, зазначає наступне. Відповідач зверталась із усною заявою про реєстрацію місця проживання їх дітей в с. Ожидові лише в грудні 2019 року, про що свідчить відповідь Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області від 16.12.2019 року № 464. Тобто, до грудня 2019 року він, взагалі не знав, де знаходяться його діти. На даний час, йому також є невідоме конкретне місце проживання дітей, із доводів відповідача він недавно довідався, що вона проживає з дітьми на орендованій квартирі у Львові.

Стосовно твердження Відповідача про те що він, нібито, сам не цікавиться дітьми та не намагався з ними зустрітись та спілкуватись, зазначає наступне. Як вище ним вже було згадано, враховуючи те, що він не знає місця проживання дітей, він відповідно і не мав змоги з ними зустрітись, а стосовно того, що він не робив спроб спілкуватись з дітьми, зазначає, що я раніше дзвонив до синів по телефону, однак, оскільки, відповідач згодом і це заборонила йому робити, адже поміняла номер телефону сина, то на даний час дійсно він не має можливості спілкуватись з синами.

Щодо наступного доводу Відповідача про те, що його участь, як батька, у вихованні власних дітей буде суперечити інтересам самих дітей та може перешкодити їх нормальному розвитку, оскільки спочатку йому потрібно встановити відношення з дітьми, поновити його бажання спілкуватись з ним, а після цього вирішувати питання щодо об`єму спілкування з дітьми, зазначає наступне. Саме, внаслідок протиправних дій Відповідача, які полягають у створенні йому перешкод у спілкуванні з дітьми, він взагалі не має можливості встановити відношення з синами. Твердження відповідача про те, що його участь, як батька, у вихованні власних дітей буде суперечити інтересам самих дітей та може перешкодити їх нормальному розвитку є лише безпідставним та нічим необгрунтованим припущенням відповідача.

Адже, створення перешкод відповідачем у спілкуванні позивача із дітьми порушує не лише його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам самих дітей. Обставини, які б унеможливлювали право батька на спілкування із синами, чи обставини, що свідчили би про таке спілкування позивача з дітьми, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей, або обставини, котрі обумовлювали побачення Позивача з власними дітьми у присутності інших осіб - відсутні. Іншими словами, відповідач через свою особисту неприязнь до нього, робить все можливе щоб заборонити йому бачитись із власними дітьми, незважаючи на те, що саме це і суперечить їхнім інтересам.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Рісний М.Б. в судове засідання з`явилися, просили позов задоволити в повному обсязі з обставин викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні позивач повідомив суду, що він сам розшукав школу в якій навчаються його сини це було на свято «Миколая» у грудні 2020 р. Згодом вийшов на зв`язок телефоном зі старшим сином, який повідомив, що мама забрала телефон і тому він не може з ним спілкуватися.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник третьої особи Золочівської районної адміністрації Львівської області Грабінський Є.Я. як органу опіки та піклування у судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування від 17.02.2020 року.

Представник третьої особи: відділ «Служба у справах дітей» Франківського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в судове засідання не з`явився будучи повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд про причину неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності суду не надавав.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Під час ухвалення рішення суд керується Декларацією прав дитини та Конвенцією про права дитини, положеннями Конституції України, Сімейного кодексу України, Законом України "Про охорону дитинства", а також іншими правовими актами.

Так, Конвенцією про права дитини визнано, що дитині для повного, гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство та батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 2 ст. 24 Конституції України декларовано, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилось двоє синів - ОСОБА_3 - р.н. та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 01.08.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. З червня 2019 року двоє синів - ОСОБА_3 - р.н. та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають з матір`ю.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з положеннями статей 157, 159 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Судом встановлено, що місце реєстрації відповідачки , є АДРЕСА_4 про що в матеріалах справи є належний доказ (а.с.70).

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 - р.н. та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживають з матір`ю ОСОБА_2 , шлюб між батьками розірвано. Також встановлено, що востаннє ОСОБА_1 спілкувався із дітьми близько пів року тому, оскільки сторони не могли досягнути згоди щодо способу участі батька у спілкуванні з синами.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

В ході судового розгляду встановлено, що батько дитини ОСОБА_1 має належні умови для проживання та розвитку дітей. Також встановлено, що ОСОБА_1 бажає брати активну участь у вихованні та спілкуванні з дітьми.

При вирішені спору по суті, суд також враховує рекомендації органу опіки та піклування Золочівської районної адміністрації Львівської області, та частково бере їх до уваги.

Так, в розпорядження суду органом опіки та піклування Золочівської районної адміністрації Львівської області надано висновок від 17.02.2020 року, відповідно до якого вважають доцільним встановити порядок побачень дітей з батьком лише в присутності матері.

При прийнятті висновку орган опіки та піклування брав до уваги акт обстеження умов проживання від 25.05.2020 р. наданий відділом «Служби у справах дітей» Франківської районної адмінстрації Львівської міської ради та грунтувався на окремій думці дітей, які повідомили, що ображені на батька, однак готові пробачити йому та не заперечують щодо зустрічі з батьком лише в присутності матері.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Верховний Суд наголошує, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Конвенцією про права дитини передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини з обома батьками, за вийнятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, в рішенні по справі «A.V. проти Словенії» (заява № 878/13) ЄСПЛ нагадав, що згідно зі ст. 8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо «ефективної поваги» до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню.

При ухваленні рішення судом також враховуються обставини, які позитивно характеризують ОСОБА_1 , не зловживає алкогольними напоями, має належні умови для проживання, навчання та відпочинку дітей.

Європейський суд з прав людини наголосив, що при визначених найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

При вирішення спору судом також враховано вік дітей, те, що позивач ОСОБА_1 близько пів року з дітьми не спілкувався.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з синами ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, оскільки в судовому розгляді достеменно встановлено, що сини не бачилися з батьком приблизно пів року, враховуючи вік дітей за цей час, що вони віддалилися від батька, за таких умов, з метою адаптації дітей, надання можливості батьку відновити контакт з синами, з метою забезпечення здорового психічного та психологічного стану дітей суд вважає за необхідне після набрання рішенням законної сили визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з синами та встановити систематичні побачення батька ОСОБА_1 з своїми синами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

друга та четверта п`ятниця кожного місяця без присутності матері ОСОБА_2 , починаючи з 14.00 години п`ятниці і закінчуючи 19.00 неділі із можливістю ночівлі синів за місцем проживання батька ОСОБА_1 .

Надати батькові ОСОБА_1 безперешкодний відпочинок з своїми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без супроводу матері ОСОБА_2 у літній та зимовий період під час канікул дітей, а саме в літній період 21 день, а в зимовий період 14 днів.

Надати можливість батьку ОСОБА_1 спілкуватись з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами телефонного зв`язку, через інтернет за допомогою програми Вайбер, Скайп.

Керуючись ст.ст.19, 141, 153, 155, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки і піклування Буської районної державної адміністрації (Золочівської районної державної адміністрації), відділ служби у справах дітей Франківського району управління Служби у справах дітей департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми задовольнити частково.

Усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 .

Встановити систематичні побачення батька ОСОБА_1 з своїми синами

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

друга та четверта п`ятниця кожного місяця без присутності матері ОСОБА_2 , починаючи з 14.00 години п`ятниці і закінчуючи 19.00 неділі із можливістю ночівлі синів за місцем проживання батька ОСОБА_1 .

Надати батькові ОСОБА_1 безперешкодний відпочинок з своїми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без супроводу матері ОСОБА_2 у літній та зимовий період під час канікул дітей, а саме в літній період 21 день, а в зимовий період 14 днів.

Надати можливість батьку ОСОБА_1 спілкуватись з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами телефонного зв`язку, через інтернет за допомогою програми Вайбер, Скайп.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області (на підставі пп. 15.5. п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23.04.2021 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Представник позивача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: орган опіки і піклування Буської районної державної адміністрації у Львівській області, вул. Львівська, 2 м.Буськ.

Третя особа: Відділу «Служба у справах дітей» Франківського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, м. Львів вул. Генерала Чупринки, 85.

Суддя: Г. О. Шендрікова