ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 504/3898/20

провадження № 22-ц/818/2839/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17 лютого 2021 року в складі судді Бондарєвої І.В.,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позов мотивовано тим, що з 27 грудня 1997 року він з ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 01 листопада 2018 року.

Під час перебування у шлюбі, 29 червня 2018 року між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДСМАРТ» укладено договір № 192/2 пайової участі у будівництві об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . Оскільки на час розірвання шлюбу подружжям було сплачено половину пайових внесків, то 1/2 частина вказаної квартири є спільним сумісним майном.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю до Фрунзенського районного суду міста Харкова.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки в провадженні Фрунзенського районного суду міста Харкова перебуває справа між тими самими сторонами про поділ майна подружжя з більшою ціною позову, доцільним є передача даної справи до Фрунзенського районного суду міста Харкова. Також суд першої інстанції виходив з того, що сторони зареєстровані та проживають в місті Харкові та Харківській області.

Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя передано на розгляд до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спірне майно розташоване в Комінтернівському району Одеської області, а тому за відсутності клопотань про об`єднання позовів, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна підлягає розгляду за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням майна. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що в провадженні судді Бондарєвої І.В. взагалі відсутні будь-які цивільні справи за участі сторін, що унеможливлює розгляд питання про їх об`єднання.

01 березня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Фрунзенського районного суду міста Харкова для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що передача справи до іншого суду порушує розумні строки розгляду справи, оскільки більше трьох місяців з дня пред`явлення позову провадження у справі не відкрито. Вирішення питання про об`єднання позовів можливо тільки після відкриття провадження у справі, а тому висновки суду першої інстанції про необхідність передачі справи до Комінтернівського районного суду Одеської області є передчасними.

ОСОБА_2 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17 лютого 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини другої статті 369 ЦПК України.

Положеннями статті 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

Частиною першою статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Вимоги позову ОСОБА_1 стосуються визнання права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Оскільки спір виник щодо нерухомого майна, яке територіально розташоване в селі Крижанівска Лиманського району (до перейменування - Комінтернівський район) Одеської області, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов має розглядатися за правилами територіальної підсудності відповідно до вимог статті 30 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи ОСОБА_1 , що в провадженні Фрунзенського районного суду міста Харкова перебуває справа за позовом ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, вартість якого перевищує ціну його позову, а тому доцільним є розгляд справи саме цим судом не спростовують висновків суду першої інстанції про непідсудність даної справи Фрунзенському районному суду міста Харкова. Положення статті 30 ЦПК України щодо розгляду спору за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою підлягають застосуванню лише у разі, якщо позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна. Між тим позовна заява ОСОБА_1 містить вимоги про визнання права власності лише щодо одного об`єкту нерухомого майна.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 149, 150, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

О.М. Хорошевський