ЄУН №337/5812/20
Провадження №2/337/534/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Сабліної А.А.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування усиновлення,

ВСТАНОВИВ:

31.12.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про скасування усиновлення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з 31.10.2003р. перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоржжя від 25.10.2012р. Від першого шлюбу ОСОБА_3 мала доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.11.2006р. №2о-176 ним було усиновлено неповнолітню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 внесено зміни до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін у зв`язку з усиновленням (удочерінням), він був записаний батьком дитини із внесенням змін до актового запису про народження дитини у реєстрі за №6 від 14.03.2009р. відділом РАЦС Хортицької райадміністрації м.Запоріжжя, змінено прізвище та по-батькові дитини. Після розлучення з колишньою дружиною, за їх взаємною домовленістю, він припинив підтримувати будь-які стосунки як з нею, так і з дитиною. Переїхав в інший район міста, аліменти на утримання дитини не сплачував, між ними усіма склались стабільно нейтральні стосунки. Усиновлення перестало забезпечувати сімейне виховання та суперечить інтересам дитини. Враховуючи обставини розлучення, специфіку підліткового віку дитини, близькі родинні та психологічні зв`язки з матір`ю та відчуження до нього, не бажаючи нашкодити морально-психічному стану дитини, він не вчиняв дій всупереч її волі, внаслідок чого йому вже протягом восьми років невідома її доля та фактичне місце її перебування. Він не має можливості та наміру виконувати свої батьківські обов`язки та використовувати батьківські права. Дитина тривалий час позбавлена сімейного виховання з його боку, унеможливлює будь-яку участь його у вихованні усиновленої дитини, її духовного та особистого розвитку. На теперішній час він перебуває в іншому шлюбі, де у нього нові права та обов`язки. Оскільки відповідачка ОСОБА_2 на даний час є повнолітньою особою, просить на підставі п.3 ст.238 СК України, скасувати усиновлення ним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відбулось відповідно до рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.11.2006р. №2о-176.

12.01.2021р. ухвалою суду за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

17.02.2021р. від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому вона заявила про визнання позову і не заперечувала проти ухвалення судом рішення про його задоволення, а також просила розглядати справу без її участі.

22.02.2021р. від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про проведення засідання та розгляд справи у його відсутність.

Ухвалою суду від 25.02.2021р., виходячи з характеру та суті спірних правовідносин, змісту позовних вимог та предмету доказування, у прийнятті визнання позову ОСОБА_1 відповідачкою ОСОБА_2 було відмовлено, підготовче засідання у справі відкладено для виклику сторін.

18.03.2021р. підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що він усиновив відповідачку у неповнолітньому віці, наразі вона є повнолітньою особою. Просив позов задовольнити на підставі ч.3 ст.238 СК України, зокрема через те, що сімейні відносини між ним не склались. Зауважив, що сама відповідачка не заперечує проти скасування усиновлення.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти скасування усиновлення та пояснила, що між нею та позивачем відбулось відчуження, вона не має наміру підтримувати з ним будь-які відносини.

Відповідно до ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні суд не прийняв визнання позову відповідачкою ОСОБА_2 , оскільки виходячи з характеру та суті спірних правовідносин, предмету доказування, змісту позовних вимог про скасування усиновлення після досягнення дитиною повноліття, вважав неможливим ухвалення рішення лише через визнання позову відповідачкою без з`ясування усіх обставин справи та дослідження усіх доказів. У зв`язку з цим судовий розгляд було продовжено.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 31.10.2003 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоржжя від 25.10.2012р. (арк.17-21).

Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін у зв`язку з усиновленням (удочерінням) №5 від 27.02.2018р., підтверджено факт усиновлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.11.2006р. №2о-176.

22.12.2006р. до актового запису про народження дитини №372 від 23.05.1996р., який був складений Відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицької райадміністрації м.Запоріжжя Запорізької області, внесені відповідні зміни на підставі вищевказаного рішення суду про усиновлення, зокрема про зміну прізвища дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 », по батькові з « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 », відомості про батька після зміни - « ОСОБА_1 » (арк.12-13).

Зі змісту витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін у зв`язку з усиновленням (удочерінням) також вбачається, що усиновлення відповідачки ОСОБА_2 відбулось у 2006 році, коли дитині було 10 років, тобто до досягнення останньою повноліття.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 СК України. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно до ст.208 СК України, усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу) (ч.1).

У виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення (ч.2).

Згідно зі ст.238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо:

1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання;

2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення;

3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків (ч.1).

Скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття.

Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї (ч.2).

Усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися (ч.3).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши норми діючого законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про скасуванням усиновлення.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що за змістом ч.2 ст.238 СК України, виключною підставою для скасування усиновлення після досягнення дитиною повноліття може бути лише протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача, яка загрожує життю чи здоров`ю усиновленого, усиновлювача чи іншого члена сім`ї.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01 серпня 2019 року у справі №758/3123/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №445/1559/18.

При цьому, положеннями ч.3 ст.238 СК України визначено, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися.

В даному випадку, слід зазначити, що скасування усиновлення щодо повнолітньої особи визначається у залежності від моменту здійснення усиновлення (до чи після досягнення повноліття).

Якщо усиновлення мало місце до досягнення особою повноліття, то його скасувати за загальним правилом неможливо, за винятком встановлених у передбаченому законом порядку фактів протиправної поведінки усиновлювача чи усиновленого, що загрожувала життю, здоров`ю усиновленого, усиновлювача або інших членів сім`ї.

У разі здійснення усиновлення вже повнолітньої особи, то воно може бути скасоване відповідно до ч.3 ст.238 СК України у двох випадках: 1) за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або 2) на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була усиновлена неповнолітньою дитиною (у віці 10 років) та на даний час досягла повноліття.

Зважаючи на викладені обставини справи та норми закону, суд прийшов до висновку, що оскільки усиновлення ОСОБА_2 відбулось до досягнення нею повноліття і судом не встановлено існування протиправної поведінки усиновленого, усиновлювача, що загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї, то відсутні підстави для скасування усиновлення у розумінні ч.3 ст.238 СК України, оскільки усиновлення після досягнення дитиною повноліття за відсутності підстав, передбачених ч.2 ст.238 СК України, не допускається.

Позивач не надав доказів в обґрунтування позовних вимог про скасування усиновлення в частині існування протиправної поведінки усиновленої, усиновлювача, що загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленої або інших членів сім`ї.

Доводи позивача, що до правовідносин, які виникли, необхідно застосувати ч.3 ст.238 СК України є необґрунтованими, оскільки, як вже зазначалось, таке скасування усиновлення може мати місце лише у випадку, якщо було усиновлено вже повнолітню особу, як це передбачено ч.2 ст.208 СК України, за взаємною згодою або якщо сімейні відносини між усиновленим та усиновлювачем не склалися. Проте, як встановлено судом, ОСОБА_2 усиновлено у віці 10 років, тобто у неповнолітньому віці.

Аргументи сторін, що визнання позову відповідачкою ОСОБА_2 є підставою для скасування усиновлення, суд вважає неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання відповідачем позову лише за наявності для того законних підстав. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, за обставин, коли судом встановлено, що вказані позовні вимоги про скасування усиновлення не ґрунтуються на вимогах закону, визнання відповідачкою позовних вимог суперечить закону, відсутні підстави для прийняття визнання відповідачкою позову.

На підставі викладеного в задоволення позову слід відмовити.

Судові витрати у відповідно до положень ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. 207, 208, 238 СК України, чт.15, 16 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування усиновлення - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 квітня 2021 року.

Суддя М.В. Сидорова