Провадження № 2/752/5297/21
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

22.04.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

у жовтні 2020 року представник позивача КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 85387,82 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 6489,47 грн., 3% річних у розмірі 4484,62 грн.; а також заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 93838,47 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 2213,77 грн., 3% річних у розмірі 3469,87 грн., а також витрати пов`язані із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 33,00 грн. та судовий збір в сумі 2102,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено про те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з централізованого опалення, які постачає КП «Київтеплоенерго» з 01.05.2018 року. Позивач вказує, що відповідач, як власник квартири, користується послугами, але свої зобов`язання по сплаті за надані послуги з централізованого опалення належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року, позов було передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

10.02.2021 року справа надійшла до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.03.2021 року, було вирішено перейти від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з викладених в позові підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не надходив, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенрго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат.

Відповідно до Додатку № 1 та/або додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 85387,82 грн., за адресою: АДРЕСА_1 .

Доказів на підтвердження нарахування відповідачу на вказану суму заборгованості трьох відсотків річних на суму 4484,62 грн. та інфляційних втрат в сумі 6489,47 грн., стороною позивача суду надано не було.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту укладання та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , є споживачем послуг з центрального опалення, які постачає КП «Київтеплоенерго».

Відповідач користується послугами, але не виконує зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги з центрального опалення. Свої зобов`язання відповідач виконує неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було.

На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду розрахунок заборгованості за надані послуги, з якого вбачається, що станом на 01.09.2020 року заборгованість складає: 93838,47 грн. - борг за надані послуги з центрального опалення; 3469,87 грн. - 3 % річних; 2213,77 грн. - інфляційні нарахування.

Наведений розрахунок стороною відповідача в ході розгляду справи спростовано не було.

Відповідно до положень ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Відповідно до 2 Порядку тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

За п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 року справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Згідно із п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Позивач вказує, що із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 85387,82 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 6489,47 грн., 3% річних у розмірі 4484,62 грн.; а також заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 93838,47 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 2213,77 грн., 3% річних у розмірі 3469,87 грн.

Стороною позивача надано суду достатні докази, які вказують на наявність у відповідача заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 85387,82 грн., а також заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 93838,47 грн., на які позивачем нараховано інфляційну складову боргу в розмірі 2213,77 грн., та 3% річних у розмірі 3469,87 грн.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази розрахунку трьох відсотків річних у розмірі 4484,62 грн. та інфляційних втрат 6489,47 грн. на суму боргу до 01.05.2018 року в розмірі 85387,82 грн., в зв`язку з чим суд вважає, що в розрізі ст.ст. 12, 81 ЦПК України стороною позивача не доведено розмір зазначених сум до стягнення, а відтак вимоги в цій частині є недоведеними.

Окремо варто відзначити, що стороною відповідача доводи та розрахунку позивача не спростовано, не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань по сплаті за послуги.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позовні вимоги частково знайшли своє відображення в ході розгляду справи, а тому суд вважає, що із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 85387,82 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 93838,47 грн., на які позивачем нараховано інфляційну складову боргу в розмірі 2213,77 грн., та 3% річних у розмірі 3469,87 грн., в зв`язку з чим суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У стягнення із відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 33,00 грн. слід відмовити, оскільки, стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження вказаної суми, а наявна у справі копія квитанції від 11.09.2020 року (а.с.80) переконливо не свідчить про те, що позивачем були понесені ці витрати саме у зв`язку із отриманням відповідного витягу саме відносно відповідача у даній справі.

На підставі викладеного, ст. ст. 509, 525, 526, 610, 625 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 19, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість в сумі 184909 (сто вісімдесят чотири тисячі дев`ятост дев`ять) грн. 93 коп., з яких: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 85387,82 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 93838,47 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 2213,77 грн., та 3% річних у розмірі 3469,87 грн.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в сумі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 22 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повні ім`я та найменування сторін:

позивач Комунальне підприємство Виконавчого органу Київської міської ради «Київтеплоенерго», , юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 15-А;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луганськ Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий Н.П. Чередніченко