ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2628/21 Справа № 212/5811/20 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 212/5811/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2020 року, яке ухвалено суддею Чайкіним І.Б. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 03 грудня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнення завданої моральної шкоди, пов`язаної з незаконним звільненням.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він працював на різних посадах на підприємстві відповідача майже 32 роки. На підставі Наказу від 14.02.2018 року № 185/л позивач був переведений на посаду директора департаменту управління прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 09 квітня 2020 року генеральним директором ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» був виданий наказ № 346 «Про зміну істотних умов праці», який був зачитаний позивачу вголос, однак до часу звернення до суду з відповідним наказом позивач не ознайомлений та на чисельні звернення до відповідача із заявою про надання копій наказів відповідач вказаний наказ позивачу не надав.

В період з 22.06.2020 року по 08.07.2020 року позивач перебував на лікарняному та 09.07.2020 року керівництвом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» видано наказ № 545/л про звільнення з його з роботи з 09.07.2020 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці п.6 ст. 36 КЗпП України, копію вищевказаного наказу позивачу не вручено до моменту подання позову.

Згідно запису № 22 трудової книги позивач був звільнений з роботи 09.07.2020 року, більш того йому за цей день була нарахована заробітна плата за роботу, вже в начебто нових умовах.

Позивач вважає наказ про звільнення незаконним та просить його скасувати та поновити на роботі.

Крім того позивач вказує на те, що його вимушений прогул, станом на день звернення до суду, триває місяць, а тому просить за цей час стягнути середній заробіток в розмірі 81 888 грн. 16 коп.

Позивач зазначив, що неправомірне звільнення призвело до моральних страждань, переживань, емоційного перевантаження, він був позбавлений можливості доробити півтора роки до пільгового пенсійного віку, позбавлений заробітку, у зв`язку з чим його сім`я опинилася у скрутному матеріальному положенні. Пов`язані із звільненням з роботи нервовий стрес, душевні переживання та моральні страждання призвели до істотного погіршення стану його здоров`я та стали причиною хвороби. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 500 000 гривень.

На підставі наведеного вище позивач просив суд скасувати незаконно виданий керівництвом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Наказ № 545/л від 09.07.2020 року про звільнення з роботи «у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України»; поновити його на роботі - на посаді директора департаменту управління прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 81 888 грн. 16 коп. та стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог оскільки судом першої інстанції не враховано, що про істотні зміни умов праці його не було повідомлено за два місяця, як то передбачено ч.3 ст.32 КЗпП України, оскільки від виконання посадових обов`язків директора прокатного департаменту позивач був відсторонений 10.04.2020 року, так як саме з цього часу зупинено дію розділів 2-4 Посадової інструкції директора прокатного департаменту.

Зауважує на тому, що відповідно до вимог ч.3 ст.32 КЗпП України, змінами істотних умов праці вважаються зміни систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад, при цьому в повідомленні про зміну істотних умов праці позивача повідомили лише про істотне зменшення заробітної плати без повідомлення інших умов праці та нові умови праці.

Крім того позивач зауважує, що зміни істотних умов праці могли мати місце лише за наявності змін в організації виробництва та праці відповідача, проте такі зміни не введені відповідачем до теперішнього часу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення сулу першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку представника відповідача, апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Тер-Товмасян Ю.Г., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з підприємством ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

З 14.02.2018 року позивач працював на посаді директора департаменту управління прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 09.04.2020 року було видано Наказ № 345 «Про перерозподіл обов`язків», яким зокрема, було зупинено дію розділів 2-4 Посадової інструкції директора прокатного департаменту (а.с.62-64).

Відповідачем видано наказу № 346 від 09.04.2020 року «Про зміну істотних умов праці» відповідно до якого у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, які відобразились в перерозподілі функцій і завдань між керівником підприємства у відповідності до наказу від 09.04.2020 року № 345 «Про перерозподіл обов`язків», було виключено директора департаменту управління прокатного департаменту ОСОБА_1 з числа осіб, які є учасниками GEDP циклу. Нарахування щомісячної заробітної плати директору департаменту управління прокатного департаменту ОСОБА_1 (таб. № 36008174) здійснювати виходячи з розміру окладу 4 725 грн. Термін: з 11.06.2020 року, але не раніше закінчення двомісячного терміну з моменту ознайомлення з наказом (а.с.65).

Відповідно до Акту від 09.04.2020 року, складеного підприємством ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ОСОБА_1 відмовився поставити підписи про ознайомлення з наказом від 09.04.2020 року № 345 «Про перерозподіл обов`язків», наказом № 346 від 09.04.2020 року «Про зміну істотних умов праці», та наказом від 09.04.2020 року № 347 «Про визначення місця дислокації». У зв`язку з чим вищевказані накази було зачитано ОСОБА_1 вголос 09.04.2020 року о 09.50 годин (а.с.84).

Позивачу ОСОБА_1 10 квітня 2020 року було надано повідомлення про зміну істотних умов праці № 1, яким було повідомлено, що у разі не надання письмової згоди або відмови від продовження роботи в нових умовах в зв`язку зі змінами розміру оплати праці до 11.06.2020 року, то відсутність такого рішення буде розцінена як не погодження на продовження роботи в нових умовах, в зв`язку зі зміною істотних умов праці та на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України його буде звільнено. Дата та підпис про отримання ОСОБА_1 вищевказаного повідомлення відсутня (а.с.85).

ОСОБА_1 10.04.2020 року було ознайомлено, шляхом зачитування в голос, з повідомленням про зміну істотних умов праці від 10.04.2020 року. Поставити свій підпис ОСОБА_1 відмовився, про що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було складено Акт від 10.04.2020 року (а.с.86).

09.07.2020 року, у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України, позивач був звільнений з підприємства (а.с.7-8)

Звертаючись до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнення завданої моральної шкоди, пов`язаної з незаконним звільненням, позивач посилався на незаконність наказу про його звільнення.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення, оскільки відбулися зміни в організації виробництва і праці, зокрема, зміна посадових та функціональних обов`язків, перерозподіл навантаження, що обумовило необхідність попередження ОСОБА_1 про зміну істотних умов його праці та отримання його згоди на продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці, яку ОСОБА_1 не надав, що стало підставою його правомірного звільнення за пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, що є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до частин 3, 4 статті 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу мiсцевiсть разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» наведено лише орієнтовний перелік заходів, які можуть бути віднесені до змін в організації виробництва і праці: раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо, тобто цей перелік не є виключним.

Виходячи із викладеного, необхідно розмежовувати поняття «зміни в організації виробництва і праці» та «зміна істотних умов праці».

Про це зазначив Верховний Суд у Постанові від 22 травня 2019 року у справі № 754/8595/17-ц, провадження № 61-34818св18, вказавши, що зміна істотних умов праці за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.

Отже, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

При цьому, законодавством України не передбачено норм, якими прямо визначено, що саме є змінами в організації виробництва і праці, такого переліку та критеріїв законодавчо не встановлено.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, Наказом № 345 від 09.04.2020 року «Про перерозподіл обов`язків» визначено, що з метою підвищення ефективності керівництва виконання комплексу робіт, спрямованих на забезпечення виконання бізнес-плану по виробництву продукції структурними підрозділами прокатного департаменту відповідно до договорів (контрактів), забезпечення дотримання правил технічної експлуатації і технічного обслуговування агрегатів і устаткування в підлеглих цехах, а також реалізації адміністративно-управлінських функцій, в тому числі в частині видання розпорядчих документів, на період реалізації заходів, спрямованих на удосконалення моделі організації праці в прокатному департаменті, вирішено перерозподілити права та обов`язки між посадовими особами підприємства (а.с.62-64).

Наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 346 від 09.04.2020 року «Про зміну істотних умов праці» впроваджуються зміни в організації виробництва та праці, а саме - перерозподіл функцій і завдань між керівниками підприємства згідно з наказом по підприємству «Про перерозподіл обов`язків» № 345 від 09.04.2020 року.

Відповідно до вказаного наказу № 346 від 09.04.2020 року, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, які відобразились в перерозподілі функцій і завдань між керівником підприємства у відповідності до наказу від 09.04.2020 року № 345 «Про перерозподіл обов`язків» було виключено директора департаменту управління прокатного департаменту ОСОБА_1 з числа осіб, які є учасниками GEDP циклу. Нарахування щомісячної заробітної плати директору департаменту управління прокатного департаменту ОСОБА_1 (таб. № 36008174) здійснювати виходячи з розміру окладу 4 725 грн. Термін: з 11.06.2020 року, але не раніше закінчення двомісячного терміну з моменту ознайомлення з наказом (а.с.65).

Доцільність запровадження відповідачем вищенаведених змін в організації виробництва і праці, а також право відповідача на запровадження таких змін передбачено статями 42, 44 Господарського кодексу України, якими визначено, що суб`єктам підприємницької діяльності надано право самостійно визначати порядок залучення та використання матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів (в тому числі і трудових), самостійно встановлювати та змінювати організацію виробництва і праці.

З огляду на зазначене, відповідач був вправі впроваджувати будь-які зміни в організації виробництва і праці як в цілому по підприємству, так і в окремих підрозділах, або по відношенню до окремих працівників, які вважає за доцільне для покращення ефективності своєї діяльності.

Отже, дії відповідача щодо зміни в організації виробництва та праці були обґрунтованими та документально оформленими. Відповідач дотримався установленого законом порядку проведення зміни істотних умов праці.

Таким чином, доводи позивача, наведені в апеляційній сказі про те, що на підприємстві відповідача не відбувалось змін в організації виробництва і праці і про те, що саме вважається змінами в організації виробництва і праці, спростовуються наданими відповідачем доказами того, що у відповідача дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці, які і стали підставою для зміни істотних умов праці відповідно до статті 32 КЗпП України.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач належним чином повідомив позивача про зміну істотних умов праці, проте позивач у двомісячний строк не надав згоди на продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що про істотні зміни умов праці його не було повідомлено за два місяця, як то передбачено ч.3 ст.32 КЗпП України, оскільки від виконання посадових обов`язків директора прокатного департаменту позивач був відсторонений 10.04.2020 року, оскільки саме з цього часу зупинено дію розділів 2-4 Посадової інструкції директора прокатного департаменту, з огляду на наступне.

Актом від 10.04.2020 року, складеним підприємством ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», зафіксований факт ознайомлення ОСОБА_1 з повідомленням про зміну істотних умов праці шляхом проголошення вголос, зазначено, що працівник відмовився ставити підпис про ознайомлення з вказаним повідомленням (а.с.86).

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що КЗпП України не встановлено форми повідомлення власником про майбутні зміни істотних умов праці і форми згоди працівника на продовження роботи після зміни істотних умов праці (відмови від продовження роботи). Оскільки повідомлення про зміну істотних умов праці, згода на продовження роботи (відмова від цього) тягнуть виникнення прав і обов`язків сторін трудових правовідносин, такі факти рекомендовано оформляти письмово з посвідченням відповідних документів підписами сторін трудового договору.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити на тому, що ОСОБА_1 не заперечував, що він був ознайомлений із повідомленням про зміну істотних умов праці, проте заперечував щодо їх правової природи в частині наявності змін в організації виробництва.

Зі змісту повідомлення про зміну істотних умов праці №1 від 10.04.2020 року та Акту «Про ознайомлення ОСОБА_1 , директора департаменту управління прокатного департаменту з повідомленням про зміну істотних умов праці» від 10.04.2020 року вбачається, що позивач належним чином та в визначений трудовим законодавством строк був повідомлений відповідачем про зміну істотних умов з 11.06.2020 року.

ОСОБА_1 запропоновано надати згоду на продовження роботи в нових умовах праці або відмовитись від них, на що працівник відповів відмовою від продовження роботи в зв`язку зі зміною істотних умов праці.

Наказом по підприємству № 347 «Про визначення місця дислокації» від 09.04.2020 року, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, які відобразилися в перерозподілі функцій і завдань між керівниками підприємства, а також для ефективного та раціонального використання службових приміщень, визначено ОСОБА_1 місце знаходження на підприємстві кабінет № 229 будівлі інженерного корпусу підприємства.

При цьому позивачем не обґрунтовано та не надано доказів того, що вказана обставина унеможливила виконання ним посадових обов`язків директора прокатного департаменту управління прокатного департаменту та відноситься до істотних умов праці.

Щодо дати звільнення, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на тому, що згідно наказу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 545/л від 09.07.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 згідно з п. 6 ст. 36 КЗпП України», підставою для звільнення стала заява ОСОБА_1 від 09.07.2020 року про відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці. Крім того ОСОБА_1 зазначає, що в період з 09.06.2020 року по 19.06.2020 року та з 22.06.2020 року по 08.07.2020 року, він був відсутній на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Згідно Рішення Конституційного Суду № 6-р(II)/2019 від 04 вересня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України положень частини третьої статті 40 КЗпП України ці положення визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними).

Тобто роботодавець, з власної ініціативи, не може звільнити особу, яка працює за трудовим договором чи контрактом і на момент звільнення є тимчасово непрацездатною або перебуває у відпустці.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18, провадження № 14-670цс19.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає правильними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що на підприємстві відбулися зміни в організації виробництва і праці, зокрема, зміна посадових та функціональних обов`язків, перерозподіл навантаження, що обумовило необхідність попередження ОСОБА_1 про зміну істотних умов його праці та отримання його згоди на продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці, яку ОСОБА_1 не надав, що стало підставою його правомірного звільнення за пунктом 6 статті 36 КЗпП України, а отже підстав для задоволення позовних вимог не має.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: