Справа №489/3326/20
Провадження №2/489/355/21
РІШЕННЯ

іменем України

13 квітня 2021 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

Позивач просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду внаслідок залиття 21.07.2017 року квартири у розмірі 1957 грн., що складає вартість виконання ремонтно-будівельних робіт по ліквідації пошкодженої квартири; стягнути також судові витрати у розмірі 840 грн., витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-будівельних робіт з визначення розміру матеріальної шкоди, в розмірі 600 грн. Зазначає, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві власності на підставі Договору купівлі - продажу нерухомого майна №178 від 14.06.1996 року, зареєстрованого в ММБТІ за №19891 від 18.07.1996 року.

Відповідач надала відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги не визнає та заперечує проти задоволення позову, з наступних підстав, які підтримала в судовому засіданні. Вважає, що позовна заява не містить жодного належного та допустимого доказу, що залиття квартири сталось саме з вини відповідача. Квартира АДРЕСА_2 має декількох співвласників, зокрема ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Відповідач був відсутній 21.07.2017 року в квартирі НОМЕР_3 до 17.00 год. Акт огляду квартири НОМЕР_4 від 21.07.2017 року відповідачем не було підписано, з фактом залиття квартири НОМЕР_4 відповідач не погоджувався, як то зазначає позивач. Акт огляду (обстеження) квартири НОМЕР_4 складено з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території, не зазначено площу видимих пошкоджень від підтоплення, що унеможливлює визначення обсягу необхідного ремонту та складення кошторису, що відповідав би дійсності, адже затрати на виконання певних робіт визначаються не лише за видами робіт, а і за їх обсягом (площею, на якій необхідно виконувати ремонтні роботи). Жодного доказу на підтвердження обсягу (площі) ремонтних робіт, що були проведені в квартирі позивача, надано не було. З Акту огляду неможливо встановити розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири позивача. Позовна заява не містить доказів вини саме ОСОБА_1 в затопленні квартири НОМЕР_4 . Позовні вимоги пред`явлено лише одному з співвласників квартири АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що 21.07.2017 року в результаті порушення правил користування житловим приміщенням, а саме інженерного обладнання та побутової техніки сталося залиття квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується наданим Актом обстеження, складеними представником ЖЕК - 16 від 21 липня 2017 року, де зазначено, окрім іншого, що мешканці квартири АДРЕСА_2 пояснили, що причиною залиття став вирваний під час прання шланг зливу пральної машини.

Відповідно до Зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва (ремонтно-будівельні роботи в квартирі АДРЕСА_1 , по ліквідації заливу з вище розташованої квартири) сума завданих збитків складає 1 тисяча 957 грн.

Вартість послуги з визначення матеріального збитку шляхом складання кошторисної документації складає - 600 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №120-1131 від 07.08.2017 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно співвласниками квартири АДРЕСА_2 по 1/6 частці є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом п.1 ч.2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 3 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до положень ст.ст.1166,1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, зокрема в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п.2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-183цс14 від 03.12.2014, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з п.2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005, у разі залиття квартири складається відповідний акт. Згідно додатку №4 до зазначених Правил, у акті, зокрема, зазначається що трапилось, причини та наслідки залиття, акт складається комісією у складі головного інженера виконавця послуг, майстра, слюсаря-сантехніка, з актом ознайомлюються мешканці квартир.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 №12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

Тобто факт залиття квартири, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи.

Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Акт від 21.07.2017 року підписано підписано ОСОБА_3 , яка є співвласником квартири НОМЕР_3 , що спростовує посилання позивача на підписання акта саме відповідачем та її присутність під час обстеження залитої квартири, вина саме ОСОБА_1 у залитті квартири позивача не доведена, як не доведено і безпосередній причинний зв`язок між будь-якими її діями 21.07.2017 року і заподіяною позивачу шкодою, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відсутня протиправність дій відповідача як співвласника квартири, а до інших співвласників позовні вимоги не заявлено.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , РНКПП НОМЕР_1

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя