Справа № 947/8440/21
Провадження № 2/947/2259/21
30.08.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Огренич І.В.
при секретарі - Грабовій Т.П.,
ВСТАНОВИВ:
Позивач Державна установа «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса» звернувся до суду з позовом та просить поновити процесуальний строк для подання позовної заяви до суду та ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кошти на відшкодування матеріальної шкоди, завданої їх незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю службових осіб в розмірі 155 463 (сто п`ятдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят три) гривні 97 копійок.
Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2021 року провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, що передбачено ст.ст.274-279 ЦПК України.
Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень та подання зустрічного позову.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.
Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про застосування строків позовної давності до позову.
Третя особа: представник Південного офісу Держаудитслужби надав до суду пояснення щодо позову, в яких просить позовну заяву Державної установи «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса» задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки до суду не повідомила.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено судом, 22.07.2013 року Державною фінансовою інспекцією в Одеській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державної установи «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса» (далі ПТРБ) за період з 01.02.2012 року по 01.06.2013 року, про що було складено Акт №08-76/15 від 22.07.2013 року «Про результати ревізії» (далі Акт).
Відповідно до Акту були виявлені порушення при здійсненні фінансового - господарської діяльності ПТРБ та у зв`язку з цим, на адресу ПТРБ була надіслана Вимога щодо усунення виявлених в ході ревізії порушень № 15-08-23-14/8520 від 28.08.2013 року (далі - Вимога).
У зв`язку з тим, що керівництвом ПТРБ не було здійснено заходів в повному обсязі щодо усунення порушень, виявлених в ході аудиту, 29.04.2014 року Державною фінансовою інспекцією в Одеській області було подано адміністративний позов до Одеського окружного адміністративного суду про зобов`язання виконати п.п. 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 18, 19, 20 Вимоги №15-08-23-14/8520 від 28.08.2013 року, який 04.06.2014 року Постановою Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/2609/14 було задоволено.
В подальшому, Державною установою «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса» було подано апеляційну скаргу на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.06.2014 року у справі №815/2609/14, яку ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2014 року залишено без задоволення, а Постанову без змін.
12.10.2015 року, на виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 04.06.2014 року у справі №815/2609/14, до ПТРБ надійшов лист із Постановою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №815/2609/14 виданий 10.12.2014 року про зобов`язання Пункту виконати Вимоги Держфінінспекції в Одеській області від 28.08.2013 року № 15-08-23-14/8520 в частині п.п.3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 18, 19, 20.
Відповідно до Акту ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області від 22.07.2013 року №08-76/15 «Про результати ревізії фінансово - господарської діяльності Державної установи «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса» за період з 01.02.2012р. по 01.06.2013р.» та пунктів 7, 8, 9, 12, 18, 19 Вимоги №15-08-23-14/8520 від 28.08.2013 року відповідальними особами є колишні директор ОСОБА_1 (якого було призначено на посаду директора ПТРБ з 24.07.2012 року згідно Наказу Державної міграційної служби України від 24.07.2012 №604-к та відсторонено від посади 24.02.2014 року згідно Наказу Державної міграційної служби України від 24.02.2014 №80-к) та виконуючий обов`язки головного бухгалтера - начальника відділу фінансового забезпечення ПТРБ ОСОБА_2 (яку було призначено на посаду Наказом ДУ «ПТРБ у м. Одеса» від 21.08.2012р. №72-к та звільнено з посади Наказом ДУ «ПТРБ у м. Одеса» від 25.04.2014 року №23-к).
Так, згідно пункту 7 Вимоги щодо усунення виявлених в ході ревізії порушень від 28.08.2013 року №15-08-23-14/8520 та Акту ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області від 28.08.2013 року №08-76/15 (стор.14-15), ревізією виявлено порушення ст.1 Закону України «Про оплату праці», а саме наявності фактів оплати праці за невідпрацьований час з боку кастелянки ОСОБА_3 та робітника ОСОБА_4 , які не виконували свої посадові інструкції та відповідно зайво отримали заробітну плату за фактично невідпрацьований час та не виконання зобов`язань за посадою на загальну суму 39 575, 11 грн., а також як наслідок, протягом періоду з серпня 2012 року по травень 2013 року зайво перераховано внесків до державних цільових фондів на загальну суму 14 365,55 грн.. що є порушенням п.1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того на оплату праці оператору котельної ОСОБА_5 витрачено коштів на суму 5167,93 грн. та відповідно нараховано внесків до державних цільових фондів на суму 1875,95 грн.
Таким чином, незаконними діями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було завдано матеріальної шкоди (збитків) ПТРБ у м. Одеса на загальну суму 53 940,66 грн., проте 06.10.2020 року на виконання Вироку Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2018 року по справі №520/2290/14к, відповідачами було повернуто грошові кошти в сумі 25 454,70 грн.
Згідно пункту 8 Вимоги щодо усунення виявлених в ході ревізії порушень від 28.08.2013 року №15-08-23-14/8520 та Акту ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області від 22.07.2013 року №08-76/15, ревізією встановлено порушення п.1 Постанови КМУ «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03.04.1993 року №245, а саме в період з вересня 2012 року по березень 2013 року четверо працівників ДУ «ПТРБ у м. Одеса» виконували роботу за сумісництвом в той же час коли і працювали за основною посадою. Наприклад, на підставі наказу директора ОСОБА_1 №102-к від 01.11.2012 року провідний спеціаліст фінансового забезпечення ОСОБА_6 прийнята на посаду касира за сумісництвом на половину посадового окладу згідно штатного розпису. Таким чином, відповідно до вказаного наказу працівник повинен був працювати в ПТРБ 12 годин на день, тобто з 09.00 до 21.00. Однак, відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку ДУ «ПТРБ у м. Одеса», робочий день для всіх спеціалістів становить з 09.00 до 18.00.
Таким чином, протягом періоду з вересня 2012 року по березень 2013 року було зайво витрачено коштів на оплату праці чотирьох працівників, що працювали за сумісництвом на суму 25 013,41 грн. та відповідно зайво перерахованих внесків до державних цільових фондів на суму 4 517,37 грн., тобто завдано матеріальної шкоди на загальну суму 29 530,78 грн.
Згідно пункту 9 Вимоги щодо усунення виявлених в ході ревізії порушень від 28.08.2013 року №15-08-23-14/8520 та Акту ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області від 22.07.2013 року №08-76/15, ревізією встановлено порушення пунктів 1, 5, 22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою КМУ №228 від 28.02.2002 року, а саме: в період з лютого 2012 року по травень 2013 року сплачено бюджетних коштів у загальній сумі 5 197,56 грн. за послуги зв`язку за телефонними номерами, які не використовувалися працівниками ДУ «ПТРБ у м. Одеса» та необхідність оплати яких не була підтверджена документально.
У зв`язку з чим було порушено ч.1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» - так за І півріччя 2013 року було здійснено суттєве завищення касових та фактичних видатків за КЕКВ 1134 «Оплата послуг (крім комунальних)» (з січня 2013 року - за КЕКВ 2240) та було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 5197,56 грн., проте з боку ОСОБА_2 було добровільно частково відшкодовано на суму 3248,48 грн.
Згідно пункту 12 Вимоги щодо усунення виявлених в ході ревізії порушень від 28.08.2013 року №15-08-23-14/8520 та Акту ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області від 22.07.2013р. року №08-76/15, ревізією було встановлено порушення п.1 ст.49 Бюджетного кодексу України та ч.2 п.1 Питань попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти, затвердженою Постановою КМУ №1404 від 09.10.2006 року. Так, в жовтні 2013 року було проведено оплату за фактично ненадані послуги з вставлення та налаштування програмного забезпечення «ІАС Біженці 2.0», що в свою чергу, у відповідності до абз.22 ч.1 ст. 116 Бюджетного кодексу України є бюджетним правопорушенням, в зв`язку з чим незаконними діями (бездіяльністю) колишніх директора ОСОБА_1 та в.о. головного бухгалтера ОСОБА_2 було завдано матеріальну шкоду ДУ «ПТРБ у м. Одеса» в розмірі, що становить вартість невстановленого та не налаштованого програмного забезпечений «ІАС Біженці 2.0», а саме 8640 грн..
Згідно пункту 18 Вимоги щодо усунення виявлених в ході ревізії порушень від 28.08.2013 року №15-08-23-14/8520 та Акту ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області від 22.07.2013р. №08-76/15, ревізією було встановлено порушення правильності списання продуктів харчування, а саме: наказом ПТРБ у м. Одеса від 22.02.2013 року №17 «Щодо продуктів харчування» на 2013 рік затверджена добова норма видачі продуктів харчування на одну особу, розміщену в ПТРБ у м. Одеса в сумі 15 грн. з ПДВ, проте відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження паспортів бюджетних програм на 2013 рік» від 12.02.2013 року №142/227 встановлено, що середня вартість харчування на одну особу за добу у ПТРБ складає 8,8 грн. з ПДВ.
Таким чином, в порушення Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік», наказу Міністерства внутрішніх справ «Про затвердження паспортів бюджетних програм на 2013 рік» від 12.02.2013 року №142/227 та Розділу 1 наказу Міністерства фінансів України «Про паспорти бюджетних програм» №1098 від 29.12.2002 року, протягом січня-травня 2013 року ДУ «ПТРБ у м. Одеса» видавало продукти харчування понад норми передбачені законодавством, що призвело до зайвого списання продуктів харчування на загальну суму 82 189, 69 грн.
Враховуючи вищезазначене, протягом січня-травня 2013 року ДУ «ПТРБ у м. Одеса» незаконними діями колишніх директора ОСОБА_1 та в.о. головного бухгалтера ОСОБА_2 було завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 82 189, 69 грн.
Згідно пункту 19 Вимоги щодо усунення виявлених в ході ревізії порушень від 28.08.2013 року №15-08-23-14/8520 та Акту ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області від 22.07.2013р. №08-76/15, ревізією було встановлено порушення п.3.3 Розділу 3 Типового положення №31 та п.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме: протягом 2012-2013 року біженцям, у яких було відсутнє направлення на проживання в ДУ «ПТРБ у м. Одеса» видаватись продукти харчування, що призвело до безпідставного списання продуктів харчування на загальну суму 6093,00 грн. (2012 рік - 4668,00 грн., лютий 2013 року - 1425,00 грн.).
Таким чином, протягом 2012-2013 року ДУ «ПТРБ у м. Одеса» незаконними діями директора ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди на суму 6093,00 грн., проте з боку ОСОБА_2 добровільно було частково відшкодовано 1425,00 грн.
Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).
У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
Правовідносини пов`язані із матеріальною відповідальністю працівників за шкоду, заподіяну підприємству врегульовані Кодексом Законів про працю України (далі КЗпП України).
Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КЗпП України законодавцем встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
Частиною другою вищевказаної встановлено, що при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Згідно вимог ч. 1 ст. 132 КЗпП України визначено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.
Відповідно до вимог пп. 2, 6 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами або якщо відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків.
Статтею 138 КЗпП України законодавцем в імперативному порядку встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.
В даному випадку суд приймає до уваги факт доведеності позовних вимог щодо заподіяння матеріальної шкоди установі під час, коли відповідальними особами були відповідачі, що є підставою для стягнення матеріальної шкоди, але не у солідарному порядку, а стосовно розміру шкоди, яка заподіяна підприємству під час займання кожним з них відповідної відповідальної посади.
Однак, згідно вимог ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.
Пропуск вказаного ч. 3 ст. 233 КЗпП України строку для звернення до суду є підставою для відмови у позові.
В даному випадку суд вважає, що днем заподіяння вищевказаної шкоди є день винесення Акту №08-76/15 від 22.07.2013 року « Про результати ревізії» який фактично було затверджено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року у справі №815/2609/14, яке ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року залишено у силі.
Тобто, остаточно визначено законність Акту 10.09.2014 року, і саме з цього часу у позивача почав йти час можливості звернення до суду з відповідними позовними вимогами.
Посилання представника позивача, що про існування порушеного права позивача дізнався лише з часу заміни сторони виконавчого провадження є хибним, так як питання заміни сторони виконавчого провадження не впливає на сам факт встановленого правопорушення.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
При таких обставинах, враховуючи, що від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про застосування строків позовної давності до позову, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст.4, 12, 18, 19, 81, 82, 178, 187, 211, 247, 258, 259, 274-279, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог Державної установи «Пункт тимчасового розміщення біженців у м. Одеса» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Південний офіс Держаудитслужби, про відшкодування майнової шкоди - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 03.09.2021р..

Суддя Огренич І. В.