РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,- -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожним право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачів - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . 31 грудня 2012 року право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_5 . ОСОБА_5 народила двох синів - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . На час смерті ОСОБА_5 її чоловік - ОСОБА_7 не проживав разом із спадкодавицею, не був зареєстрований у будинку, заяви про прийняття спадщини не подавав, тому не може претендувати на будь-яку частину спірного житлового будинку. Тобто після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги є сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . ОСОБА_6 не звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті матері протягом шестимісячного строку та на момент смерті матері разом з нею не мешкав, тому вважається таким, що спадщину не прийняв. Згідно даних будинкової книги ОСОБА_6 виписаний 20 серпня 1993 року. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер. ОСОБА_4 фактично мешкав з матір`ю ОСОБА_5 на момент її смерті та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , продовжив мешкати за вказаною адресою, то вважається таким, що прийняв спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер. Після своєї смерті ОСОБА_4 заповіт не залишив. З заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 до П`ятої ХМДНК звернулися позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Дружина померлого ОСОБА_4 - відповідач у справі ОСОБА_3 подала заяву нотаріусу про відмову у прийнятті спадщини після смерті свого чоловіка. Однак, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки при житті ОСОБА_4 право на спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , не оформив, право власності за ним не зареєстроване, хоча спадщину він прийняв, оскільки мешкав на день смерті разом з матір`ю, відсутні дані про чоловіка померлої - ОСОБА_7 , у зв`язку з чим не уявляється можливим встановити частку померлого ОСОБА_4 у праві власності на будинок. Тому позивачі змушені звернутись до суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.07.2021 року відкрито провадження у справі.

Позивач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач через канцелярію суду надав заяву в якій визнав позовних вимог та просив задовольнити, справу просив розглядати за його відсутності.

Третя особа - державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Стрельников А.С. подав заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши доводи, викладені позивачами в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Судом встановлено та підтверджується свідоцтвом про народження батьками позивачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є мати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5 .

За ОСОБА_5 зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю, видане Велико-Данилівською селищною радою депутатів трудящих 23 листопада 1957 року.

Право власності на житловий будинок зареєстроване Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 07.12.1957 року.

Станом на 31 грудня 2012 року право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_5 у КП «Харківьке міське бюро технічної інвентаризації».

ОСОБА_5 народила двох синів - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, по АДРЕСА_1 .

Спадкоємицями ОСОБА_5 є її чоловік ОСОБА_7 та сини - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Чоловік ОСОБА_5 та батько ОСОБА_6 та ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , згідно даних будинкової книги щодо прописаних у житловому будинку АДРЕСА_1 осіб за цією адресою, не був прописаний.

Тобто на час смерті ОСОБА_5 її чоловік - ОСОБА_7 не проживав разом із спадкодавицею, не був зареєстрований у будинку, заяви про прийняття спадщини не подавав, тому не може претендувати на будь-яку частину спірного житлового будинку.

Син спадкодавиці ОСОБА_5 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За повідомленням П`ятої Харківської міської нотаріальної контори від 17.07.2019 ОСОБА_6 не подавав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом встановленого законом 6-ти місячного строку.

ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , залишила заповіт на все майно на ім`я другого сина ОСОБА_4 , який був посвідчений Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою 06 липня 1988 року, р. №4-1155.

Згідно листа Харківського обласного державного нотаріального архіву від 03.12.2021 року № 4223/01-21 у справі фонду № 15 «Восьма Харківська державна нотаріальна контора» зберігається перший примірник заповіту, посвідчений 06.07.1988р. за р.№4-1155, за яким ОСОБА_5 , яка на момент звернення до нотаріальної контори з питання посвідчення заповіту мешкала в АДРЕСА_1 , заповідає все своє майно, де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалось, що належатиме на день її смерті, ОСОБА_4 . Службові відмітки про скасування чи припинення вищезазначеного заповіту на документах відсутні.

Тобто, спадкоємцем ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спадкоємцями ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3 та діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_4 були зареєстровані разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями карток з питань реєстрації фізичних осіб, переданих до Департаменту реєстрації Харківської міської ради.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 28.08.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Дружина спадкодавця - ОСОБА_3 від права на прийняття спадщини відмовилася, про що подала заяву до нотаріальної контори 23.03.2016 року за №512.

За повідомленням П`ятої Харківської міської нотаріальної контори позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заява від 23.03.2016 року за №511 та заяву від 16.05.2016 року за №876 про прийняття спадщини після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями в рівних частках по 1/2 частці спадкового майна є дочка спадкодавця - ОСОБА_1 та син спадкодавця - ОСОБА_2 .

За повідомленням П`ятої Харківської міської нотаріальної контори від 17.07.2019 року інших спадкоємців, передбачених законом (ст. 1261, 1262, 1263. 1264, 1265,1266 Цивільного кодексу України), крім заявлених вище, після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , немає.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1267 цього Кодексу, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійсним відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Правої приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправної позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду. Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя та ефективного вирішення порушених прав особи як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобс гарантує кожному право мирного володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою захисту прав та законних інтересів позивачів, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачів та визнати за ними право власності за кожним на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Питання щодо розподілу судових витрат вирішити в порядку статті 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391, 392, 1216-1218, 1220, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-83, 141, 265, 280-283 ЦПК України, Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, , м. Харків, вул. Валентинівська, 27Г.

Повний текст рішення виготовлений 10.01.2022 року.

Суддя -