Справа №431/3332/21
Провадження №2-о/431/1277/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Колядова В.Ю.,

за участю секретаря с/з Петренко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за заявою адвоката Пересадько Вадима Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Старобільська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного спільного мешкання,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Пересадько В.О. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту постійного спільного мешкання, в якій просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Луганськ, постійно спільно проживала однією родиною разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України, уродженкою х. Парневатка Троїцького району Луганської області, за адресою: АДРЕСА_1 з 2015 року по момент її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що у м. Луганськ Луганської області, разом з нею проживала її двоюрідна сестра - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Нажаль в неї немає документів, які підтверджують їхні родинні відносини, тому що більшість з них було втрачено. Вони з ОСОБА_2 зареєстровані у паспортах за різними адресами: вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а адреса ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 . ЇЇ двоюрідна сестра дуже багато хворіла. Ще змолоду вона мала слабкий стан здоров`я, але старість та пов`язані з нею хвороби зробили її стан здоров`я ще слабкішим. Спочатку, коли стан здоров`я ОСОБА_2 погіршився, вона почала ходити до неї, щоб провідати її та допомогти їй з веденням домогосподарства, бо для неї це було дуже важко, а вона мешкала близько до неї - у тому ж районі міста Луганськ. Піклуватись про неї було більш нікому, тому що всі їхні родичі мешкають в інших країнах. Нажаль, з часом стан здоров`я сестри все більш погіршувався, та вона вже не могла самостійно обслуговувати свої побутові потреби, вийти до магазину, щоб купити їжу чи ліки, та навіть вчасно приймати ліки. ОСОБА_2 потребувала постійного догляду, тому, щоб мати можливість піклуватись про неї, ще у 2015 вона переїхала жити до неї за адресою: АДРЕСА_1 ..

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла. Поховання вона здійснювала за власний рахунок. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась деяка спадщина, тому вона звернулась до Старобільської ДНК, де дізналась, що: 1) вона не можу спадкувати за померлою як двоюрідна сестра, бо не вистачає документів, які підтверджують, їхні родинні відносини; 2) вона не може вважатись спадкоємцем, який вже прийняв спадщину шляхом спільного мешкання на момент смерті зі спадкодавцем, тому що вони були прописані за різними адресами, а довідки, які свідчать про їхнє спільне мешкання, не є дійсними, тому що були видані на тимчасово непідконтрольній Україні території. З огляду на всі ці обставини, їй було запропоновано звернутися до суду. У березні 2021 року відвідати могилу ОСОБА_2 приїжджав її син, ОСОБА_3 . Він підтвердив їх спільне мешкання із ОСОБА_2 з 2015 року по момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , написавши заяву. Їх спільне мешкання разом із двоюрідною сестрою підтверджують довідка, видана в так званій «ЛНР» від 08.06.2020 року, та показання сина ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , свідоцтва про народження, яке свідчить про їхні родинні відносини, вона надає у додатках.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 , представник заявника Пересадько В.О. в заяві просили розглянути заяву без їх участі, підтримують у повному обсязі.

Заінтересована особа - Старобільська державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явився. В своїй письмовій заяві не заперечують проти задоволення заяви ОСОБА_5 та просив суд розглянути справу у їх відсутності.

На підставі ч.3 ст.211, ч.3 ст.294 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заявника та заінтересованої особи.

В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно звороту копії паспорту серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 6).

Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 18 травня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка хутір Парневатка Троїцького району Луганської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луганськ (а.с. 8).

Згідно звороту копії паспорту серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка хутір Парневатка Троїцького району Луганської області,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 9).

Відповідно до копії заяви від 26.03.2021 року ОСОБА_3 , який є сином померлої ОСОБА_2 , підтверджує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно проживала з 2015 року з його матір`ю та вела з нею спільне господарство по момент смерті матері. (а.с. 10)

Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 на російській мові « ОСОБА_3 » народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками вказані: батько - « ОСОБА_7 », мати: « ОСОБА_2 ». (а.с. 11)

Відповідно копії акту про фактичне місце проживання з померлою особою на день її смерті № 74 від 08.06.2021 ОСОБА_2 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 спільна проживала з ОСОБА_1 . (а.с 12).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке заявник має намір успадкувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо.

За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків.

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов`язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оцінюючи ксерокопію довідки про фактичне проживання, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту суд вважає, що надана заявником ксерокопія акту є підтвердженням того, що дійсно ОСОБА_1 фактично постійно спільно проживала на момент смерті з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення факту постійного спільного проживання заявника і спадкодавця, має для неї юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після її смерті. В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник документально не може підтвердити факту постійного спільного проживання з ОСОБА_2 на момент її смерті.

Таким чином, суд вважає заяву адвоката Пересадько Вадима Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Старобільська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного спільного мешкання такою, що підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 12-13, 259, 263-265, ст. 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Пересадько Вадима Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Старобільська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного спільного мешкання- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Луганськ, постійно спільно проживала однією родиною разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України, уродженкою х. Парневатка Троїцького р-ну Луганської області, за адресою: АДРЕСА_1 , з 2015 року по момент її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Старобільський районний суд Луганської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Колядов