Провадження № 2/201/929/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2020р. АТ "Універсал Банк" звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 13 115 грн. 58 коп. (а.с. №3-10).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.12.2020р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №39).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що в жовтні 2017р. банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, попередня ідентифікація клієнта відбувається за допомогою завантаження копії паспорту та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної карти після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. 22.08.2018р. ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, підписала анкету до договору про надання банківських послуг, чим підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку визначених документів, що складають договір про надання банківських послуг від 22.08.2018р. На підставі укладеного договору позичальник отримала кредит у розмірі до 100 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У зв`язку з тим, за час користування кредитом відповідачка не виконувала умови договору та не сплачувала своєчасно кредитні платежі, прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим вся заборгованість по кредиту стала простроченою. Станом на 24.06.2020р. прострочена заборгованість за наданим кредитом становила 13 155,58 грн. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідачки, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2 102 грн.

В судові засідання 18.02.2021р. та 14.04.2021р. представник позивача не з`явився, про дату та час слухання позивач повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с.№42,45,46).

В судове засідання 14.04.2021р. з`явилася відповідачка ОСОБА_1 . В наданій суду заяві відповідачка просила в задоволенні позову відмовити, розглянути справу без її участі та без фіксації судового процесу технічними засобами. Крім того, в заяві відповідачка зазначила, що у період з 29.11.2018р. по 16.10.2019р. перебувала під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі, а тому фактично не мала можливості в даний період часу користуватися кредитними коштами з використання кредитної карти, якою насправді шахрайським шляхом користувалася третя особа. Після звільнення зі слідчого ізолятора в жовтні 2019р., відповідачка зв`язалася з банком, де їй було повідомлено, що заборгованість по її кредитній карті становить 45 000 грн., з яких 20 000 грн. використаного кредитного ліміту та 25 000 грн. штрафних санкцій, пені. Відповідачка, будучи відповідальною особою, частково погашала заборгованість, про що свідчить виписка з карткового рахунку, хоча кредитними коштами фактично не мала змоги користуватися (а.с. №50). Разом з заявою суду була надана виписка з карткового рахунку за період з 01.11.2018р. по 14.04.2021р., копія ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2019р. (а.с. №69-72).

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надану відповідачкою письмову заяву, в якій ОСОБА_1 викладені пояснення щодо предмету спору, суд вважає за можливе провести розгляд справи в судовому засіданні 14.04.2021р. відповідно до вимог ст.223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, надавши оцінку змісту заперечень стосовно позовних вимог, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 22.08.2018р. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява, разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (а.с. №12).

Відповідно до п.п.2.1 п.2 Розділу І Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи МаsterСагd, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України.

Відповідно до п. 4.5 Умов, форма надання Кредиту: поновлюваний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги. Клієнт повинен здійснювати операції в межах кредитного ліміту з урахуванням вартості послуг банку відповідно до Тарифів (п.4.6 Умов). Клієнт повинен сплачувати щомісячний платіж в розмірі та в терміни, зазначені в мобільному додатку (п.4.11 Умов).

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України ).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України ).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "Універсал-Банк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При винесені рішення, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки суму простроченої заборгованості по тілу кредиту за договором про надання банківських послуг від 22.08.2018р. станом на 24.06.2020р. у розмірі 13 155,58 грн. Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості (а.с.№11), який долучений до позовної заяви.

За змістом обставин, які викладені відповідачкою у заяві від 14.04.2021р. ОСОБА_1 не заперечувалися обставини підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 22.08.2018р. отримання кредитної карти, проте відповідачка наполягала на тому, що в період з 29.11.2018р. по 16.10.2019р. перебувала під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі, а тому фактично не мала можливості в даний період часу користуватися кредитними коштами з використання кредитної карти, якою шахрайським шляхом користувалася третя особа.

З наданої суду копії ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2019р. справа № 1-кп/337/61/2019 вбачається, що в межах даного кримінального провадження на підставі ухвали суду від 29.11.2018р. обвинуваченій ОСОБА_1 змінено запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого останнього разу було продовжено до 20.10.2019р. Даною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінено запобіжний захід на домашній арешт (а.с.№69-70).

Відповідні обставини, підтверджують посилання відповідачки на те, що протягом часу її перебування під вартою у слідчому ізоляторі вона особисто не мала фактичної змоги користуватися кредитними коштами шляхом зняття готівки, здійснення розрахунків через термінали, проте це не звільняло відповідачку, як власника платіжного засобу від обов`язку вжити заходів для уникнення використання кредитної карти третіми особами.

Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, в обґрунтування права вимоги заборгованості та на підтвердження її розміру разом з позовною заявою позивач надав суду анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 22.08.2018р., розрахунок заборгованості за договором станом на 24.06.2020р., Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), як невід`ємні частини договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 07.03.2019р. по 24.06.2020р. прострочена заборгованість за тілом кредиту почала обліковуватися з 30.04.2019р. та станом на 24.06.2020р. залишок заборгованість за простроченим тілом складає 13 115,58 грн. Також встановлено, що за період 07.03.2019р. по 24.06.2020р. було здійснено погашення за наданим кредитом в розмірі 29 230 грн.

Як вбачається з наданої суду виписки за період з 01.11.2018р. по 14.04.2021р. по картковому рахунку відповідачки, після 24.06.2020р. було проведено погашення боргу 04.07.2020р. та 05.07.2020р. через термінал IBOX в розмірі 1 700 грн. та 2 300 грн., отже загалом сума погашень за договором за період з 07.03.2019р. по 05.07.2020р. складає 33 230 грн.

Крім того, суд зауважує, що з виписки по картковому рахунку чітко вбачається, що станом по 02.04.2019р. заборгованість по кредитному рахунку була відсутня, так залишок операцій станом на 02.04.2019р. був позитивний 86,41 грн., а починаючи з 01.05.2019р. по 01.02.2020р. за рахунок кредитного ліміту банком списувалися відсотки, комісія та пеня, загалом на суму 22 076,13 грн. (а.с. №51-66). Відповідні погашення також прослідковуються з розрахунку заборгованості.

Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012р. № 578/5.

Судом встановлено, що у анкеті-заяві, яка була підписана ОСОБА_1 22.08.2018р., не зазначена процентна ставка, виходячи з якої банком нараховуються проценти за користування кредитом та те, що позичальник надавала письмову згоду про погодження розміру процентної ставки, комісії, а також умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, порядок їх нарахування та неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання.

Як зазначає позивач в позовній заяві, відповідно до пункту 4.23 п.4 Розділу ІІ Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами.

Проте, враховуючи, що позивачем не доведено, що при підписанні анкети-заяви від 22.08.2018р. відповідачка письмово була обізнана та погодилася з редакцією Умов і правил на яку посилається позивач, отже, позивачем не надано належних доказів, що відповідачка була обізнана та погодився з умовами пункту 4.23 п.4 Розділу ІІ Умов і Правил, керуючись якими банк здійснював погашення процентів, комісії, пені за рахунок кредитного ліміту та всю заборгованість відносин на тіло кредиту.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Тобто, банк на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинен надавати суду підписані позичальником Умови і Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розуміла відповідачка, підписуючи анкету -заяву про приєднання, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов.

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст. 11 Закону України від 12.05.1991р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів" ).

Згідно з пунктом 22 ч.1 ст.1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996р. № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013р. у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

В даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із ОСОБА_1 ПАТ "Універсал Банк" дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем підстав для стягнення з відповідачки заявленої суми заборгованості по простроченому тілу кредиту у розмірі 13 155,58 грн., оскільки позивачем не надано належних доказів погодження клієнтом Умов і Правил, керуючись яким банк здійснював погашення процентів, комісії, пені за рахунок кредитного ліміту, внаслідок чого збільшувалася заборгованість по тілу кредиту, а внесена відповідачкою сума на погашення кредиту в загальному розмірі 33 230 грн. була достатньою для закриття заборгованості, а тому суд відмовляє в позові за недоведеністю позивачем розміру заборгованості.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 634, 638, 648, 1048, 1054 ЦК України, постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №342/180/17, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.