Провадження № 6/344/142/21
У Х В А Л А

27 квітня 2021 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Польської М.В.,

секретаря с/з: Осадци М.З.,

за участю заявника ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №344/14965/13 від 12.01.2021 таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник відповідач у справі ОСОБА_1 звернувся у лютому 2021р. з заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №344/14965/13 від 12.01.2021р про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 22.12.2006р.

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що у справі №344/14965/13-ц було замінено сторону стягувача на ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН». Постановою Верховного Суду від 18.03.2020р. у даній справі було змінено постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17.04.2019р., та зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_1 (поручителя) на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості за кредитним договором від 22.12.2006р., а саме: з 2 717 391.91грн. до 820 369.14грн. Забезпеченням виконання зобов`язань за цим кредитним договором від 22.12.2006р. було іпотечне майно, належне ТДВ «Західбуделеватор». Кредитор скористався обраним правом та набув право власності в рахунок погашення боргу на суму близько 3 909 000грн. на дане іпотечне майно, про що свідчить рішення державного реєстратора від 24.07.2020р. Оскільки, шляхом звернення стягнення на майно кредитор в рахунок заборгованості позичальника ТОВ «СПМК №618» стягнув заборгованість, то у поручителя ОСОБА_1 відсутній борг перед кредитором на підставі виданого виконавчого листа.

24.02.2021р. ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» подало відзив на заяву, в якому зазначено, що заява є необґрунтованою, оскільки рішеннями судів (рішення Івано-Франківського міського суду від 06.10.2015р., постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 17.04.2019р. та постанова Верховного Суду від 18.03.2020р.) була встановлена за кредитним договором від 22.12.2006р. сума заборгованості позичальника ТОВ «СПМК №618» станом на 21.10.2014р. - 3 330 284.79грн., а поручителя ОСОБА_1 - 820 369.14грн. за постановою ВС від 18.03.2020р. На підставі договору про відступлення прав вимоги між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» за кредитним договором від 22.12.2006р., заборгованість відступлена на суму 10 252 188.25грн. Дане остаточне рішення суду перебуває на стадії виконання судових рішень, заборгованість на час подання заяви не повернута. Майновим (одночасно і фінансовим поручителем, теж відповідачем у справі) за договором іпотеки був ТзДВ «Західбуделеватор», вартістю предмета іпотеки 1 242 337грн. Крім того, рішення державного реєстратора про передачу прав власності на предмет іпотеки від 24.07.2020р. було скасоване наказом Міністерства юстиції України від 27.01.2021р. на підставі скарги іпотекодавця ТзДВ «Західбуделеватор» від 10.08.2020р.

02.03.2021р. подано доповнення до відзиву.

Заявник в судових засіданнях вимоги заяви підтримав, додатково зазначив, що вартість іпотечного майна на час набуття права власності нового стягувача складала більше 4-х мільйонів 132 тисячі гривень, то його борг на суму 820 тисяч однозначно погашено, при цьому що подальша перепродажа стягувачем-набувачем майна за досить заниженою вартістю в сумі 1 млн.342тис.грн., не свідчить про невиконання остаточного рішення суду від 18.03.2020р.

Представник позивача в судових засіданнях заперечив вимоги, просив відмовити у їх задоволенню як з підстав зазначених у відзив, так і з підстав усних пояснень.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Постановою Верховного Суду від 18.03.2020р. у даній справі №344/14965/13-ц (а.с.187-194 т.4) було змінено постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17.04.2019р. в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 щодо суми заборгованості за кредитним договором від 22.12.2006р., та змінено (зменшено) розмір стягнутої з ОСОБА_1 (як поручителя) на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості, а саме: з 2 717 391.91грн. до 820 369.14грн. Дана заборгованість визначена станом на 21.10.2014р. Верховний Суд також зробив висновок, що кредитор має право вимагати виконання обов`язку по сплаті заборгованості частково чи в повному обсязі як разом від солідарних боржників (позичальника та поручителя), так і від будь кого з них окремо. Посилання ОСОБА_1 на те, що стягнення з нього окремо як поручителя, а не виключно в солідарному порядку, є неможливим необґрунтоване, суперечить змісту угод та законодавству.

При цьому, слід зауважити, що ухвалою апеляційного суду від 11.01.2016р., яка залишена без змін ухвалою ВССУ від 14.06.2017р., було закрито провадження у справі ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «СПМК №618» (позичальника, директором якого був ОСОБА_1 ), ТзДВ «Західбуделеватор» (фінансовий поручитель), ПП «Нивала» (фінансовий поручитель) та ТПП «Карпати» (фінансовий поручитель) та роз`яснено позивачу ПАТ «Дельта Банк» щодо вирішення такого спору господарським судом. Тобто, жодних чинних рішень до позичальника та інших фінансових поручителів, окрім спору між кредитором та поручителем ОСОБА_1 у даній цивільній справі, матеріали справи не містять. На запитання суду про наявність будь яких рішень про визначення боргу за позичальником за інший період, чи стягнення за рішенням суду такої заборгованості, що зазначена за позичальником станом на 21.10.2014р. у сумі 3 330 284.79грн., сторони заперечили про наявність таких.

Забезпеченням виконання зобов`язань за цим кредитним договором від 22.12.2006р. було іпотечне майно, належне ТзДВ «Західбуделеватор», що не заперечують сторони.

Заявник доводив перед судом те, що кредитор-іпотекодержатель за договором іпотеки скористався обраним правом та набув право власності на дане іпотечне майно цілісний майновий комплекс по АДРЕСА_1 , належного ТзДВ «Західбуделеватор», в рахунок погашення боргу за рішенням суду станом на жовтень 2014р. (на суму за звітом про оцінку майна - близько 3 909 000грн.), про що свідчить рішення державного реєстратора від 24.07.2020р. Оскільки, шляхом звернення стягнення на майно у 2020 році, кредитор в рахунок заборгованості позичальника ТОВ «СПМК №618» стягнув вже заборгованість з іпотекодавця (не вказавши на яку дату саме стягнута на його думку така заборгованість), то у фінансового поручителя ОСОБА_1 відсутній борг перед кредитором на підставі виданого судом 12.01.2021р. виконавчого листа за рішенням суду від 18.03.2020р., який й просить визнати таким, що не підлягає до виконання.

Заперечуючи вимоги заяви, представник ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» зазначив, що на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 22.12.2006р., заборгованість (позичальника ТОВ «СПМК №618») відступлена у лютому 2019р. товариству як новому стягувачу на суму 10 252 188.25грн. (а.с.195-198 т.5). Дане остаточне рішення суду у справі №344/14965/13-ц щодо ОСОБА_1 перебуває на стадії виконання судових рішень, заборгованість на час подання заяви в лютому 2021р. заявником-боржником не оплачена. Майновим (одночасно і фінансовим поручителем) за договором іпотеки був ТзДВ «Західбуделеватор», а не ОСОБА_1 . Крім того, рішення державного реєстратора про передачу прав власності на предмет іпотеки від 24.07.2020р. було скасоване наказом Міністерства юстиції України від 27.01.2021р. на підставі скарги іпотекодавця ТзДВ «Західбуделеватор» від 10.08.2020р. (а.с.219-222 т.5).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27.08.2020р., яка залишена без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 19.11.2020р. було замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» (а.с.69-71,140-143 т.5).

На виконання даного рішення та на підставі заяв ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» було видано виконавчий лист, що свідчить відмітка на обкладинці справи.

На підставі виконавчого листа №344/14965/13-ц виданого 12.01.2021р. відкрито виконавче провадження, накладено арешт коштів боржника ОСОБА_1 (а.с.184-186 т.5, 3-10 т.6).

Як свідчить витяг з Державного реєстру за 24.07.2020р., за договором іпотеки від 22.12.2006р. новий стягувач набув право власності на дане іпотечне майно адміністративно-виробничі та складські приміщення по АДРЕСА_1 , за звітом про оцінку від 16.06.2020р. виконаного ТОВ «Гео Фінанс Груп», про що свідчить рішення державного реєстратора від 24.07.2020р. (а.с.182-194 т.5). При цьому, згідно зазначеного Звіту, майно оцінено у 3 909 000грн.без ПДВ.

Згідно довідки наявної у матеріалах справи (а.с.246 т.5) станом на 26.02.2021р. заборгованість позичальника перед новим стягувачем складає 5 852 188.25грн., тобто в рахунок вартості іпотечного майна зарахована заборгованість.

Після набуття права власності, 24.11.2020р. (тобто до скасування 27.01.2021 року Мінюстом України рішення державного реєстратора від 24.07.2020р.) дане майно по АДРЕСА_1 було продане 24.11.2020р. іншій юридичній особі на підставі звіту про оцінку на суму 1 242 337грн. (а.с.223-224 т.5), а в подальшому й заставлено 18.02.2021р.в іпотеку новим власником (а.с.204-206 т.5, 11-21 т.6). При цьому, як слідує з долучених доказів, підставою скасування права власності було в т.ч. факт відсутності обумовлень сторонами в договорі іпотеки порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності іпотеко держателем.

Судом під час розгляду заяви також з`ясовано, що попередній власник майна - ТзДВ «Західбуделеватор», після скасування Мінюстом прав власності за ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН», в судовому порядку не подавав оскаржень про подальше відступлення прав шляхом продажу, не оскаржував договір, і на даний час відсутній будь який спір щодо цього.

За змістом ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Наведена позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року, за результатом розгляду цивільної справи № 755/15479/14-ц.

Отже, при розгляді даної заяви з зазначених у ній підстав, суд зобов`язаний встановити факт припинення зобов`язання фінансового поручителя ОСОБА_1 внаслідок добровільного виконання його обов`язку іншою особою, поза межами виконавчого провадження.

Однак, оцінюючи всі докази та враховуючи висновки вказані вище, заява не підлягає до задоволення, оскільки: по перше, рішення суду від 18.03.2020р. щодо стягнення заборгованості у сумі 820 369.14грн. станом на 21.10.2014р. (після зазначеної дати жодних нарахувань до фінансового поручителя ОСОБА_1 не може проводитись в зв`язку з припиненням поруки), самим заявником - відповідачем у справі ОСОБА_1 не виконувалось; по друге, у разі набуття ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» права власності на предмет іпотеки 24.07.2020р., вартістю навіть у 3 909 000грн.без ПДВ, як доводив вірно заявник, заборгованість за позичальником на 2020р. не була встановлена жодним судовим рішенням, а сторона позивача доводила, що на час відступлення товариству як новому стягувачу заборгованість позичальника у лютому 2019р. становила суму 10 252 188.25грн., у березні 2021р. - 5 852 188.25грн., яка на сьогоднішній день предметом спору, в т.ч. і за зверненням самого позичальника, не перебуває; по третє, відсутнє жодне розмежування, що було враховано при набутті права власності на предмет іпотеки у липні 2020р. в суму наявної на той час заборгованості, і чи входила в дану суму стягнута судовим рішенням сума з фінансового поручителя ОСОБА_1 , а заявник не довів перед судом дану обставину щодо відсутності його зобов`язань по виконанню стягнення боргу за судовим рішенням; в четверте, право власності було скасоване, хоча таке й далі перейшло до нових набувачів, однак перед судом сторонами не доведено належними доказами, чи після скасування права власності на предмет іпотеки - до попереднього власника ТзДВ «Західбуделеватор» переходили як наслідок скасування будь які права на нерухоме майно, якщо так то чи скасована заборгованість в цій частині по кредитних зобов`язаннях позичальника перед новим кредитором, та чи є таке на даний час предметом судового спору. Враховуючи дані висновки, суд приходить до переконання про недоведеність заяви і як наслідок така до задоволення не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №344/14965/13 від 12.01.2021 таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду).

Суддя Польська М.В.