Справа № 653/594/20
Провадження № 2/653/119/21
30 березня 2021 року
Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Берлімової Ю.Г.
за участю секретаря Волвенко А.О.
представника позивача Діденко В.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Діденко Володимир Євгенович до Дочірнього підприємства «Альфа Фарм» компанії Ей Джі Менеджмент Груп, Елелсі про витребування із незаконного володіння майна,
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Діденко Володимир Євгенович звернувся до суду із позовом до Дочірнього підприємства «Альфа Фарм» компанії Ей Джі Менеджмент Груп, Елелсі про витребування із незаконного володіння майна.
Позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві власності, а саме на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належать три земельних ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані на території Новогригорівської сільської ради Генічеського району Херсонської області.
Вказує, що відповідач користувався вищевказаними земельними ділянками на підставі договорів оренди від 20 лютого 2007 року, укладених між колишніми власниками земельних ділянок - ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 7,52 га та ОСОБА_3 щодо земельної ділянки площею 7,99 га, спадкоємцем яких є позивач та Дочірнім підприємством «Логос фарм» Кіпрської компанія «Фордвік Лімітед» правонаступником якого є відповідач - Дочірнє підприємство «Альфа Фарм» компанії Ей Джі Менеджмент Груп, Елелсі.
Наголошує на тому, що строк дії договорів оренди землі закінчився 20 лютого 2012 року, проте відповідач, свої обов`язки щодо повернення земельних ділянок не виконує, земельні ділянки не повертає, мотивуючи свою відмову тим, що ним здійснено обмін прав користування земельними ділянками в межах єдиного масиву з іншим підприємством, однак, будь яких доказів на підтвердження такого обміну не надає, будь-яких повідомлень про це на адресу позивача не надходило, ніякої реєстрації права суборенди Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо належних позивачу земельних ділянок не містить.
Таким чином вказує, що належні йому земельні ділянки перебувають у незаконному володінні відповідача та належним способом захисту права власності позивача на земельні ділянки є їх витребування у відповідача.
З огляду на це, позивач був вимушений звернутись до суду, в якому просить: витребувати із незаконного володіння відповідача Дочірнього підприємства «Альфа Фарм» компанії Ей Джі Менеджмент Груп, Елелсі на користь позивача ОСОБА_1 :
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 був відсутнім. Його представник адвокат Діденко В.Є. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав. Наголосив на тому, що позивач є спадкоємцем осіб, із якими Дочірнє підприємство «Логос фарм» Кіпрської компанія «Фордвік Лімітед», правонаступником якого є відповідач уклали договори про оренду землі. Вказує, що між сторонами виникли правовідносини та що в 2019 році відповідач перестав сплачувати орендну плату, на що позивач направив листа, що хоче обробляти належні йому земельні ділянки самостійно та що хоче повернути їх, проте відповідач проігнорував звернення позивача. Просить позов задовольнити.
Відповідач ДП «Альфа Фарм» компанії Ей Джі Менеджмент Груп, Елелсі був повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що 20 лютого 2007 року між ОСОБА_4 (орендодавцем), яка є власником земельної ділянки відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС № 037281, виданого 20 травня 2004 року, районною державною адміністрацією Генічеського району Херсонської області та Дочірнім підприємством «Логос фарм» Кіпрської компанії «Фордвік Лімітед» (орендарем) укладений договір оренди землі, за яким орендарю в строкове користування передана земельна ділянка, площею 7,99 га, у тому числі ріллі 7,99 га.
Крім того, 20 лютого 2007 року між ОСОБА_2 (орендодавцем), який є власником земельної ділянки відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС № 037284, виданого 20 травня 2004 року, районною державною адміністрацією Генічеського району Херсонської області та Дочірнім підприємством «Логос фарм» Кіпрської компанії «Фордвік Лімітед» (орендарем) укладений договір оренди землі, за яким орендарю в строкове користування передана земельна ділянка, площею 7,52 га, у тому числі ріллі 7,52 га.
Правонаступником орендаря Дочірнього підприємства «Логос фарм» Кіпрської компанії «Фордвік Лімітед» є відповідач Дочірнє підприємство «Альфа Фарм» компанії Ей Джі Менеджмент Груп, Елелсі.
Позивач, в свою чергу, наголошує на тому, що він є спадкоємцем свого брата ОСОБА_2 та своєї матері ОСОБА_4 .
Реєстрація права власності позивача на спірні земельні ділянки відбулась в процесі розгляду справи, а саме 25 серпня 2020 року, про що свідчать надані позивачем витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 221822715, № 221857412, № 221830753 від 28 серпня 2020 року.
Таким чином, на день подачі позову права власності за позивачем на земельні ділянки були не зареєстровані.
Звернення позивача до суду при цьому зумовлено тією обставиною, що оскільки строк дії договорів закінчився 20 лютого 2012 року, то відповідач зобов`язаний був повернути земельні ділянки, проте обов`язок щодо повернення орендодавцю земельних ділянок після припинення дії договорів не виконав.
З приводу цього слід зазначити, що в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, на які посилається позивач, з огляду на наступне.
Статтею 93 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Суд враховує норми спеціального закону, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, яким є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV.
Статтею 31 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено, а також в інших випадках, передбачених законом.
Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Відповідно до п. 4 ст. 32 Закону перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Статтями 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання по ньому має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 15 ЦК України, в свою чергу, закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Вирішуючи вказаний спір суд виходить з позиції, що особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача, при цьому власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.
Так, як встановлено судом вище, позивач є спадкоємцем чотирьох земельних ділянок та вступив у спадщину, про свідчать досліджені судом свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 2012 року та 06 вересня 2012 року.
При цьому, зі змісту договорів оренди землі від 20 лютого 2007 року вбачається, що дійсно строк їх дії до 20 лютого 2012 року, як й посилається позивач, що на його думку свідчить про припинення дії договору.
Разом з тим, зі змісту п. 7 договору, що встановлює строк його дії також вбачається, що після закінчення його строку орендар, якщо він належно виконував обов`язки відповідно до умов договору має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк, про що повинен повідомили письмово орендодавця.
У разі якщо ж орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах.
Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.
Пунктами 37-39 договорів, в свою чергу, передбачені підстави, за яких дія договорів припиняється, а саме у разі: закінчення строку, на який був укладений договір, придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря.
Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у наслідок, зокрема, невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
Розірвання договору оренди в односторонньому порядку допускається у разі невиконання орендарем обов`язку своєчасно та в повному обсязі сплачувати плату.
У разі розірвання договору в односторонньому порядку орендодавець зобов`язаний письмово повідомити про це орендаря.
Оцінюючи позицію позивача суд наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що вказували б на те, що позивач здійснив дії про повідомлення орендаря щодо свого вступу у спадщину та наявності прав на об`єкти оренди, як й відсутні докази того, що позивачем направлялись письмові листи-повідомлення до відповідача щодо заперечення на подальше продовження строку дії оренди після закінчення строку його дії.
При цьому, обов`язок орендаря щодо повернення орендодавцю земельної ділянки, встановлений саме після припинення дії договору (п. 18).
Адвокат позивача в судовому засіданні наголошував на тому, що позивач звертався до орендаря з письмовим листом щодо витребування земельних ділянок та їх повернення, проте суду такі докази надані не були.
Більш того, як вказував в судовому засіданні адвокат позивача, ОСОБА_1 отримував від відповідача орендну плату до 2019 року, тобто між ними продовжувались договірні правовідносини. В той час, коли орендар перестав сплачувати грошові кошти -позивач направив йому лист про те, що в подальшому хоче обробляти земельні ділянки самостійно.
На думку представника позивача, вказані дії орендаря, а саме неналежне виконання умов договору щодо несплати орендної плати свідчить про підстави для припинення договору й відсутності підстав для його продовження, а лист- звернення позивача свідчить про те, що орендар був повідомлений про припинення договору та необхідності повернути земельні ділянки, проте не здійснив це.
Як зазначав суд вище, вказані посилання не підтверджуються жодними належними доказами: відсутні будь-які дані, що свідчать про факт звернень позивача до відповідача щодо несплати орендної плати, щодо повернення земельних ділянок.
При цьому, самим договором встановлена форма повідомлення орендаря щодо відсутності наміру продовження строку дії договору оренди, розірвання договору в односторонньому порядку, а саме письмова.
Представник позивача в судовому засіданні наголосив на тому, що надати такі підтвердження він не може.
Разом з тим, суд звертає увагу на тому, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).
При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12, 81 ЦПК України).
Таким чином, суд вважає, що позивач, на якого покладений обов`язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не надано доказів, що свідчили би про те, що в незаконному володінні відповідача перебуває майно, що належить позивачу.
Так, суду не надані підтвердження того, що дія договорів оренди землі припинена, що зобов`язувала орендаря повернути майно, оскільки відсутні докази того, що позивач виконав вимоги договору та дотримався встановленого та узгодженого сторонами договору порядку щодо повідомлення орендаря про заперечення проти продовження дії строку оренди або того, що внаслідок невиконання орендарем умов договору орендодавець вимагає одностороннього припинення оренди.
До того, позивач при зверненні до суду наголошував на тому, що відповідач не виконує обов`язок щодо повернення земельних ділянок, мотивуючи це саме тим, що ним здійснено обмін прав користування земельними ділянками в межах єдиного масиву з іншим підприємством, проте вказана позиція не підтверджується жодними належними доказами, а також спростовується іншими наданими позивачем доказами.
Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили суду, що відповідач - ДП «Альфа Фарм» використовує земельні ділянки, що як їм відомо, належать ОСОБА_1 .
За встановлених судом обставин, відсутності належних тверджень, що вказують на незаконне володіння майном, суд оцінює такі докази як неспроможні, оскільки вони в своїй сукупності не доводять факт того, що використання земельних ділянок здійснюється незаконно.
Більш того, суд звертає увагу на тому, що позивач, звертаючись до суду посилався на два договори оренди, укладеними з його спадкодавцями, за якими ОСОБА_4 передалаорендарю в строкове користування земельну ділянку, площею 7,99 га, а ОСОБА_1 - площею 7,52 га.
Суд зазначає, що оскільки зі змісту договорів не вбачається, що об`єктами оренди є саме визначені земельні ділянки за конкретними кадастровими номерами, оскільки редакція ЗУ «Про оренду землі» на момент укладення договорів оренди не передбачала вказівку кадастрового номеру як істотної умови договору оренди, то встановлення обставин щодо того, що об`єктами оренди є саме ті ділянки, що успадковані позивачем входить до предмету доказування.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Діденко Володимир Євгенович до Дочірнього підприємства «Альфа Фарм» компанії Ей Джі Менеджмент Груп, Елелсі про витребування із незаконного володіння майнаслід відмовити.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід покласти на позивача.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 13, 81,82, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15,16, 317,319, 387, ст.ст. 13, 19,31,33 Закону України «Про оренду землі», суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Діденко Володимир Євгенович до Дочірнього підприємства «Альфа Фарм» компанії Ей Джі Менеджмент Груп, Елелсі про витребування із незаконного володіння майна відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 08 квітня 2021 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова