Справа № 496/3854/21
Провадження № 2/496/1926/21
У Х В А Л А

03 вересня 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши заяву про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Державний нотаріус Біляївської районної державної нотаріальної контори Грабовенко-Ворсуляк Д.М. про визнання договору дарування недійсним, скасування відомостей про державну реєстрацію права власності та витребування з володіння Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов цивільний позов ОСОБА_1 в якому вона просить визнати договір дарування недійсним, скасувати відомості про державну реєстрацію права власності та витребування з володіння Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з яким було подано заяву про забезпечення позову.

Позивач обґрунтовує заяву тим, що забезпечення позову необхідно у зв`язку з тим, що відповідачі незважаючи на існуючий судовий спір здійснили відчуження майна шляхом безвідплатного переоформлення права власності на спірну частку житлового будинку, на іншу особу. зазначають, що можливе подальше відчуження спірної нерухомості на користь інших осіб шляхом укладення договорів. Продаж будинку може позбавити позивача права власності на її майно та місця постійного проживання. Отже, з метою запобігання та попередження умисного відчуження майна просить накласти арешт на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 з забороною вчиняти дії щодо житлового будинку з господарськими спорудами чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений: накладенням арешту на майно.

Суд розглянувши вищезазначену заяву та дослідивши всі надані до неї докази, вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Від так, судом встановлено, що позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати договір дарування недійсним, скасувати відомості про державну реєстрацію права власності та витребувати з володіння Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи та зазначені позивачем обставини, суд вважає, що необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованим, так як відсутність арешту та відчуження вказаного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість для відповідачів відчужити майно третім особам, що суттєво ускладнять виконання можливого рішення суду. Однак, суд звертає увагу, що в розпорядженні ОСОБА_3 перебуває Ѕ частка житлового будинку, а отже необхідним є вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборонити до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати будь-які дії щодо Ѕ частки житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно договору дарування від 06.11.2020 року належить ОСОБА_3 .

Суд також встановлює, що наразі відсутні підстави вважати застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачу збитки, оскільки права власності відповідач не позбавляється, право користування не позбавляється, якісні та кількісні показники майна не втрачаються, арешт полягає лише в забороні здійснювати юридично значимі дій відносно майна щодо його відчуження.

Однак суд вважає за необхідне забезпечити позов тільки по відношенню до Ѕ частки зазначеного будинку та господарських будівель, оскільки позивачем не надано доказів належності відповідачу також іншої Ѕ частини будинку.

Згідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Від так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Суд дійшов висновку, що потреба у зустрічному забезпеченні в даному випадку відсутня, оскільки позивач має зареєстроване місце проживання в Україні. Також, у суду не має підстав вважати майновий стан позивача таким, який ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачеві, які можуть бути спричинені забезпеченням позову чи у випадку відмови у позові. Підстави пошкодження майна в наслідок арешту, втрата його вартості залишається межах підконтрольних відповідачу. Права інших осіб не порушуються.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт та заборонити до набрання законної сили рішенням суду у справі, здійснювати будь-які дії щодо відчуження у будь який спосіб Ѕ частки житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно договору дарування від 06.11.2020 року належить ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Стягувач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ), РОНКПП: НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_2 .

Боржник: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ), РНОКПП: НОМЕР_3 .

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також відповідним державним органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Буран В.М.