Справа № 464/7499/20
пр.№ 2/464/348/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2021 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Чуби Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 28.12.2020 р. звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 , у якому просить стягнути із відповідача на її користь грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 1/2 вартості відчуженого майна транспортного засобу марки «Opel Astra Sports Tourer», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , в розмірі 113 257,65 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2006 року, у шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З листопада 2019 року їх подружні відносини фактично припинились, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. З листа-відповіді РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області №31/13-с-95/А від 03.11.2020 р. вбачається, що за період з 2017 р. по 03.11.2020 р. за відповідачем ОСОБА_3 були зареєстровані такі транспортні засоби: 20.03.2012 р. зареєстровано автомобіль марки «Mercedes-Benz», 2007 р.в., кузов НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2148 см.куб, який 14.08.2019 р. перереєстрований на нового власника; 20.08.2019 р. зареєстрований автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1362 см.куб., який 23.05.2020 р. перереєстрований на нового власника. Із вказаного листа їй стало відомо, що автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer» був відчужений відповідачем без її згоди, хоча був придбаний під час перебування у шлюбі і використовувався ними під час спільного проживання. Відповідач її не повідомляв про вартість ціни продажу автомобіля, не погоджував її з нею, а тому вважає, що автомобіль був проданий не в інтересах сім`ї, а виключно для того, щоб приховати спільне майно від поділу. Згідно із висновком №204 від 15.12.2020 р. експертного автотоварознавчого дослідження, середня ринкова вартість автомобіля марки «Opel Astra Sports Tourer» станом на 15.12.2020 р. становить 226 515,29 грн. Із врахування того, що даний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та такий був відчужений без її згоди, вважає, що має право на грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини його вартості, що становить 113 257,65 грн. Разом із позовною заявою позивачкою подано заяву про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якої нею понесено судові витрати, які складаються із судового збору, поштових витрат, витрат за проведення експертизи та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 19.01.2021 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче провадження.

Згідно із ухвалою суду від 24.02.2021 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Яцуляка Т.Р. про закриття провадження у справі.

Відповідно до ухвали від 04.03.2021 р. підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, що наведені в такому. Позивачка ОСОБА_1 додатково пояснила, що шлюб між нею та відповідачем розірвано відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18.12.2020 р. Від продажу відповідачем їх спільного автомобіля марки «Opel Astra Sports Tourer», останній їй жодних коштів не передавав. Просила позов задовольнити повністю.

Окрім цього, представником позивача адвокатом Стефанишиним О.О. у судовому засіданні подано заяву про розмір фактично сплачених судових витрат, у якій вказано, що позивачка понесла такі судові витрати: 1 133 грн. судовий збір; 3 000 грн. вартість проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення середньої ринкової вартості автомобіля; 5 000 грн. витрати на правничу допомогу адвоката.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Яцуляк Т.Р. позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач ОСОБА_3 надав пояснення про те, що він перебував із позивачкою у зареєстрованих шлюбних відносинах, шлюб між ними розірвано 18.12.2020 р., однак вони фактично не проживали як сім`я з листопада 2019 року. Кошти від продажу автомобіля марки «Opel Astra Sports Tourer» були ним поділено із позивачкою по 1/2. У присутності його батьків він дав сину ОСОБА_5 гроші в сумі 4 000 доларів США для передачі матері ОСОБА_1 . Розписки про передачу грошей не було складено. Приблизно через пів години прийшла колишня дружина з претензіями, що сума не вся їй сплачена, оскільки в оголошенні була більша ціна автомобіля та наголосила, що потрібно ще доплатити 150-200 доларів США. Також зазначив, що автомобіль він продавав на веб-сайті «Авторіа», позивачка неодноразово йому говорила, щоб він зменшив ціну. Пропозиція продати автомобіль та поділити гроші із продажу була позивачки. Автомобіль був проданий за 8 000 доларів США. Після продажу автомобіля, він купив автомобіль марки «Volkswagen» за ціною 6 300 доларів США, з яких 2 300 доларів США позичив у брата.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надав показання про те, що він є батьком відповідача ОСОБА_3 , а позивачка ОСОБА_1 є його колишньою невісткою. Зазначив, що був свідком того, коли його син внукові передав гроші від продажу автомобіля, щоб той віддав матері. Орієнтовано через годину прийшла ОСОБА_1 та сказала, що потрібно ще додати 200 доларів США.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є сусідами та товаришують сім`ями із учасниками справи, надали показання про те, що у позивачки ОСОБА_1 були претензії до колишнього чоловіка з приводу того, що він не додав їй 200 доларів США від продажу їх спільного автомобіля марки «Opel». Також зазначили, що позивачка неодноразово наголошувала на тому, що ОСОБА_3 поставив завелику ціну на автомобіль, тому такий довго неможливо продати.

Неповнолітній свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні відмовився надавати показання відповідно до ст.63 Конституції України.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до такого висновку.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 із 15.09.2006 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 15.09.2006 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3272 (а.с.6). У шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,8 свідоцтва про народження).

Встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18.12.2020 р. шлюб між сторонами розірвано, однак фактично їх шлюбні відносини припинені з листопада 2019 року, що учасниками справи не оспорюється.

За час перебування у шлюбі 20.08.2019 р. подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбано автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer», який було оформлено на відповідача ОСОБА_3 .

Відповідно до частин першої та другої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

В ході розгляду справи сторони не заперечували того факту, що вказаний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. А відтак, в силу ч.2 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України).

Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1, ч.4 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Встановлено, що автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer» у відповідності до договору купівлі-продажу 4641/2020/2010654 транспортного засобу від 23.05.2020 р. відповідачем продано, ціна транспортного засобу за домовленістю сторін складає 182 500 грн. (а.с.82). Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що ним продано вказаний автомобіль за 8 000 доларів США.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та надав показання про те, що після продажу вказаного автомобіля, він дав позивачці ОСОБА_1 половину його вартості, а саме 4 000 доларів США. Вказане також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження своїх заперечень стороною відповідача не надано жодних доказів, які б підтверджували те, що він дійсно передав позивачці кошти за половину вартості проданого ним автомобіля.

Показання свідків суд не може брати до уваги, так як такі показання не підтверджують беззаперечно факт надання коштів відповідачем позивачці. Більше того, жоден із свідків не був очевидцем того, коли ОСОБА_3 передавав кошти ОСОБА_1 , та навіть якщо передавав, то у якому розмірі.

Із врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer», 2012 року випуску, придбано за час шлюбу та за спільні грошові кошти, у подальшому продано відповідачем, який не компенсував позивачці половину його вартості, тому остання має право на отримання грошової компенсації 1/2 частки його вартості.

При визначенні суми грошової компенсації, яка підлягає стягненню в користь позивачки з відповідача, суд не приймає як належний доказ вартості відчуженого автомобіля висновок №204 експертного автотоварознавчого дослідження з визначенням середньої ринкової вартості автомобіля за адвокатським запитом Стефанишина О.О. від 15.12.2020 р., оскільки даним висновком визначено лише орієнтовну ринкову вартість станом на 08.12.2020 р.

Разом з тим, сторонами не оспорюється, що транспортний засіб марки «Opel Astra Sports Tourer», 2012 року випуску, було продано за 8 000 доларів США, відтак із відповідача слід стягнути на користь позивачки половину вартості відчуженого автомобіля, а саме 4 000 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на момент продажу (23.05.2020 р.) становить 107 080 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із відповідача на користь позивачки слід стягнути 1 071 грн. 20 коп. судового збору, що пропорційно відповідає розміру задоволених вимог.

Щодо судових витрат позивачки, а саме оплати вартості проведення експертного дослідження в сумі 3 000 грн., такі витрати не підлягають стягненню з відповідача, оскільки вказаний висновок при ухваленні даного рішення не прийнятий як належний доказ вартості майна, відчуженого відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Встановлено, що правнича допомога позивачці ОСОБА_1 надавалась адвокатом Стефанишиним О.О. відповідно до Договору про надання правової допомоги №23/07 від 23.07.2020 р.

Разом із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача ОСОБА_2 подано до суду: Договір про надання правової допомоги №23/07 від 23.03.2020 р., укладений між ним та ОСОБА_1 , додаткову угоду від 23.07.2021 р., розрахунок вартості послуг, наданих адвокатом від 01.04.2021 р. та квитанції до прибуткового касового ордера, згідно із якими позивачкою ОСОБА_1 сплачено адвокату Стефанишину О.О. всього 5 000 грн.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, із врахуванням того, що іншою стороною заявлено клопотання про зменшення таких витрат, суд вважає, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. є не співмірними із складністю справи та обсягом правничої допомоги у справі, відтак розмір таких витрат слід зменшити до 3 000 грн., які слід стягнути із відповідача в користь позивачки.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 1/2 вартості відчуженого майна транспортного засобу марки «Opel Astra Sports Tourer», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , в розмірі 107 080 (сто сім тисяч вісімдесят) грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір в розмірі 1071 грн. 20 коп. та 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, всього 4 071 (чотири тисячі сімдесят одну) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23.04.2021 р.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Ю.Теслюк