Номер провадження 22-ц/804/2261/21
Номер провадження 22-ц/804/2261/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Кішкіної І.В., Мірути О.А.,

секретар Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2021 року про відмову у відкритті провадження в одній частині позовних вимог та про повернення позову в іншій частині позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міської клінічної дитячої лікарні №5 м. Донецьк про виключення ОСОБА_2 з медичного висновку про встановлення інвалідності та визначення особи, яка доглядає за дитиною інвалідом до 6 років, залишивши лише мати ОСОБА_1 зазначеною особою та визнання за позивачем одноособового права виходу на дострокову пенсію у 50 років (суддя першої інстанції Величко О.В.),

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міської клінічної дитячої лікарні №5 м. Донецьк в якому просила виключити ОСОБА_2 з медичного висновку п.3 ф.080/У № 553 від 01 грудня 1999 року, виданого МДКЛ № 5 м. Донецьк про встановлення інвалідності та визначення особи, яка доглядає за дитиною інвалідом до 6 років, залишивши тільки мати ОСОБА_1 , зазначеною особою, зазначити місце проживання батьків АДРЕСА_1 та визнати за нею одноособове право на дострокову пенсію у 50 років.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до міської клінічної дитячої лікарні №5 м. Донецьк про внесення змін та визначення права на дострокову пенсію в частині визнання за ОСОБА_1 одноособове право виходу на дострокову пенсію (п.3 позовних вимог).

Позовну заяву в частині позовних вимог про виключення відомостей з медичного висновку та про внесення відповідних змін до нього (п.1 та 2 позовної заяви) повернуто позивачу.

Із вказаною ухвалою суду не погодилась ОСОБА_1 , та подала апеляційну скаргу, вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та наголошує на тому, що нею було усунуто всі недоліки, яки були зазначені в ухвалі без руху. Також зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, про відмову у відкритті провадження.

ОСОБА_1 просила ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2021 року скасувати та задовольнити її вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Міська клінічна лікарня №2 м. Донецька про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міської клінічної дитячої лікарні №5 м. Донецьк, в якому просила виключити ОСОБА_2 з медичного висновку п.3 ф.080/У № 553 від 01 грудня 1999 року, виданого МДКЛ № 5 м. Донецьк, про встановлення інвалідності та визначення особи, яка доглядає за дитиною інвалідом до 6 років, залишивши лише мати ОСОБА_1 , П.4 форми №080/У, затверджена наказом МОЗ № 175 від 05.12.1991 року зазначити місце проживання батьків АДРЕСА_1 та визнати за нею одноособове право на дострокову пенсію у 50 років.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, для надання суду листів ГУ ПФУ №7454/8 від 17.02.2021 року, листів ГУ ПФУ, яким вважає позивач порушено її право і на які вона посилається в позові та уточнення позовних вимог в частині внесення змін до медичних документів.

09 червня 2021 року позивачем було усунуто вимоги ухвали без руху в частині надання листів ГУ ПФУ, в іншій частині усунуто вимоги ухвали не було.

Повертаючи позовну заяву в частині позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги ухвали без руху усунуто не було та відмовляючи у відкритті провадження зазначив, що позовна вимоги про встановлення права на дострокову пенсію підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу (форма та зміст позовної заяви та документи, що до неї додаються), протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що передбачено ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків відповідно до ч. 5 ст. 185 ЦПК України.

Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що ухвала суду від 07.06.2021 року виконана частково, позивакою надано докази, на підставі яких обґрунтовується її позовні вимоги, вимога щодо уточнення позовних вимог не виконана. Також в ухвалі від 13.07.2021 року суд першої інстанції зазначає, що позивачкою в позовній заяві зазначено відповідача МКЛ № 5 м. Донецька, який знаходиться на непідконтрольній українській владі території, проте в резолютивній частині позовної заяви просить саме суд внести зміни у медичний висновок, який, окрім того, на час звернення до суду, є недіючим.

Апеляційний суд звертає увагу, що підставою для залишення позову без руху вказано судом першої інстанції на відсутність документів на які посилалась позивач та уточнення позовних вимог, що не позбавляло позивача уточнити позовні у суді під час підготовчого засідання у справі, але не залишати саме з цих підстав без руху позовну заяву позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, залишаючи позов без руху, судом першої інстанції вказано, що не надано належних документів та некоректні позовні вимоги, проте в ухвалі від 13.07.2021 року вказує на те, що на час звернення до суду медичний висновок, в який просить внести зміни позивач є недійсним.

Апеляційний суд звертає увагу, що, враховуючи норми ст.ст. 177, 185 ЦПК України, не уточнення позовних вимог не є підставою для його залишення без руху, так як це є предметом стадії судового розгляду, а не стадії відкриття провадження у справі, на що суд помилково не звернув належної уваги.

Згідно ч. 1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року, зазначено, що у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову, що конкретно вимагає позивач, підставу позову: чим він обґрунтовує свої вимоги, і зміст вимоги, який спосіб захисту свого права він обрав. Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних, і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов`язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів.

Таким чином, питання, що стосується викладення обставин справи, з`ясування предмету позову (що конкретно вимагає позивач) та підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги), змісту вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав), суд першої інстанції міг вирішити в судовому засіданні на стадії підготовчого провадження.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Що стосується оскарження ухвали в частині відмови у відкритті провадження, то апеляційний суд зазначає наступне.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у тому числі у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження в зазначеній цивільній справі з огляду на те, що предметом позову є встановлення права на дострокову пенсію.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу; натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла, зокрема, у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 607/6092/18 (провадження № 14-483цс18), від 05 червня 2019 року у справі № 607/6865/18 (провадження № 14-212цс19).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

І.В. Кішкіна

О.А. Мірута

Повний текст судового рішення складено 07 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач О.В. Халаджи