ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3521/21 Справа № 199/5949/18 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової В.С.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційні скарги Дніпровської міської ради та Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро),

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2020 року

по справі за позовом Дніпровської міської ради до Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,треті особи: Південно-Східне міжрегіональне управління юстиції Міністерства юстиції України (м. Дніпро), Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л. про визнання незаконним рішення виконкому та про визнання незаконним розпорядження органу приватизації, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, про скасування державної реєстрації права власності та про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2018 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Дніпровської міської ради до Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,треті особи: Південно-Східне міжрегіональне управління юстиції Міністерства юстиції України (м. Дніпро), Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л. про визнання незаконним рішення виконкому та про визнання незаконним розпорядження органу приватизації, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, про скасування державної реєстрації права власності та про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 належала до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 24.09.2009 р., виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та відповідно до положень ст. 4 Житлового кодексу України входила до складу житлового фонду. У 2008 році Дніпровською міською радою вказану квартиру було виділено Головному управлінню юстиції у Дніпропетровській області у якості службового житлового приміщення. Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 19.09.2008 № 275/4 «Про введення житлових приміщень в число службових», вищезазначене житлове приміщення включено до числа службових. Відповідно до протоколу від 23.12.2008 №2 спільного засідання керівництва Головного управління юстиції у Дніпропетровській області та комітету профспілки органів юстиції Дніпропетровської області зазначену квартиру у якості службового житла було надано заступнику начальника Головного управління юстиції у Дніпропетровській області - начальнику відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 на сім`ю складом 5 осіб. На підставі листа від 10.02.2010 № 12-4/1491 від імені начальника Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Кармазіна В.Я. на ім`я голови Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_4 , до якого внесені завідомо неправдиві відомості про необхідність виключення з числа службового житла зазначеної квартири, прийнято рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 19.02.2010 №23/4, яким зазначену квартиру виключено з числа службових та включено до складу житлового фонду постійного проживання ОСОБА_1 та членів його сім`ї: ОСОБА_5 дружина, ОСОБА_6 мати, ОСОБА_7 донька, ОСОБА_8 - донька. Згідно розпорядження Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 02.07.2010 № 4/64-10 па підставі заяви ОСОБА_1 про приватизацію одноособово зазначена квартира була передана йому у власність, та видано свідоцтво про право власності на житло за № НОМЕР_2 від 02.07.2010. Згідно з п.п. 1.7. 1.10. 1.11 Положення про департамент житлового господарства Дніпровської міської ради від 21.12.2016 № 33/17 (зі змінами від 20.09.2017 №70/24) Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради є правонаступником Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради у зв`язку з його реорганізацією з припиненням, як юридичної особи, шляхом перетворення. Департамент є органом приватизації житлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра. До компетенції департаменту віднесено здійснення розподілу житлового фонду, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, відомчого житлового фонду та гуртожитків. Згідно з договором купівлі-продажу від 28.11.2011 р., який посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л., зазначена квартира була відчужена ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (кожному по 1/2 частці). На переконання позивача матеріалами кримінального провадження №0002823 встановлено, що до листа від 10.02.2010 №12-4/1491 від імені начальника Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Кармазіна В. Я. на ім`я голови Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_4 , внесені завідомо неправдиві відомості про необхідність виключення з числа службового житла зазначеної квартири. Згідно висновку експерта від 18.09.2014 р. №70/04-612 підпис від імені ОСОБА_9 у листі Головного управління юстиції у Дніпропетровській області № 12-4/1491 від 10.02.2010 на адресу голови Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради «Про зняття квартири із числа службових» виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою. З показань ОСОБА_9 (про що зазначено у постанові про закриття кримінального провадження) вбачається, що він раніше не бачив цей лист, хоча зовні підпис дуже схожий на його власноручний, а також він не міг його підписати навмисно, оскільки був проти переводу зазначеної квартири із службових в ордерні. Саме зазначений лист був підставою для прийняття рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 19.02.2010 №23/4, що мало наслідком виключення з числа службових приміщень квартири АДРЕСА_1 . У подальшому 14.07.2010 КП «ДМБТІ» Дніпровської обласної ради за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . З матеріалів кримінального провадження №0002823 вбачається, що слідством встановлений факт підроблення листа клопотання Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 10.02.2010 року № 12-4/1491. Дніпровською міською радою подано цивільний позов у кримінальному провадженні від 27.01.2015 № 7/11-І 14 щодо відшкодування територіальній громаді міста в особі Дніпровської міської ради матеріальної шкоди. З листа Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 01.03.2018 № 06-69/1146 Дніпровська міська рада дізналась про закриття кримінального провадження №0002823. Дніпровською міською радою надано запит до Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП Дніпропетровської області від 17.05.2018 вих. № 7/11-1328. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2018 у справі №201/7886/18 зобов`язано Соборне відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП Дніпропетровської області видати копію постанови про закриття кримінального провадження №0002823.

Як зазначається позивачем, при зверненні до суду, на підставі підробленого документа виконавчим комітетом Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради прийнято незаконне рішення від 19.02.2010 р. №23/4, що мало наслідком виключення з числа службових приміщень квартири АДРЕСА_1 , та порушення майнових прав територіальної громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Незаконно прийняте рішення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради потягло за собою наслідки у виді: приватизації одноособово квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка була передана ОСОБА_1 у власність та видано свідоцтво про право власності на житло за № НОМЕР_2 від 02.07.2010, в результаті чого з комунальної власності територіальної громади незаконно вибуло нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 . На основі свідоцтва про право власності на житло за № НОМЕР_2 від 02.07.2010 р. зазначена квартира була відчужена ОСОБА_1 покупцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (кожному по 1/2 частці). На переконання позивача оспорювати правочин позивач має в силу ст.ст. 15, 16, ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України, та в силу ст. 387, п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України позивач має право витребувати майно від особи, яка незаконно заволоділа цим майном.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, віднесено на рахунок позивача.

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2020 року у справі №199/5949/18 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2020 року у справі №199/5949/18 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційні скарги Дніпровської міської ради та Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять апеляційні скарги Дніпровської міської ради та Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) залишити без задоволення, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2020 року залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги є безґрунтовними та не доведеними належними і допустимими доказами.

Але з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись в повному обсязі з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 24.09.2009 р., виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради (т. 1 а.с. 72).

Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 19.02.2010 року № 23/4 зазначену вище квартиру виключено з числа службових та включено до складу житлового фонду постійного проживання ОСОБА_10 та членів його сім`ї: ОСОБА_5 дружина, ОСОБА_6 мати, ОСОБА_7 донька, ОСОБА_8 донька (т. 1 а.с. 71).

24 березня 2010 року ОСОБА_1 був виданий відповідний ордер на вказане вище житлове приміщення (т. 1 а.с. 75).

Згідно розпорядження Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 02.07.2010 року №4/64-10 зазначена квартира була передана ОСОБА_1 у власність та видано свідоцтво про право власності на житло за №4/64-10 від 02.07.2010 року (т. 1 а.с. 60, 66, 69, 70, 114-117).

Співвласниками квартира АДРЕСА_1 є ОСОБА_11 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.11.2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л. (т. 1 а.с. 11-13), який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Надання відповідного жилого приміщення ОСОБА_1 у користування для проживання, як службового було обумовлено саме трудовими відносинами співробітника та роботодавця.

Робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до статті 124 Житлового кодексу УРСР характер правовідносин з проживання, користування та припинення користування службовим жилим приміщенням обумовлений безпосередньою пов`язаністю з фактом припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією, яке надало таке житло у користування.

Тобто, за своєю правовою природою право користування службовим жилим приміщенням є тимчасовим користуванням чужим майном, строк користування яким визначається і прирівнюється до строку перебування особи, яка має право на таке користування, у трудових правовідносинах з підприємством, установою, організацією, яка надала йому це житло.

До правовідносин користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення за винятком тих, які визначені у статті 123 ЖК УРСР.

Одна з особливостей найму житла полягає, зокрема, у тому, що наймач має право тимчасового володіння (dеtеntiо) ним. Право володіння (possessio) житлом залишається в його власника, який не втрачає це право навіть тоді, коли інша особа використовує таке майно протиправно. (п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (ЄДРСР 75296538).

Власником майна в даному випадку є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування - Дніпровської міської ради. Зазначене майно було виділено в управління певному державному органу (орган юстиції) для використання лише з певною метою службове житло. Разом з цим, необхідно звернути увагу, що Дніпровська міська рада не погоджувала та не дозволяла зміну статусу та цільового призначення житла, а надавала його лише для використання на умовах службового житла.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

При цьому власникові належить право витребувати своє майно і від добросовісного набувача (стаття 388 ЦК України).

Власник житлового приміщення реалізує свої повноваження з певними особливостями, оскільки володіння і користування житловим приміщенням здійснюється одночасно. Їх роздільна реалізація неможлива саме тому, що жилі приміщення призначені для постійного чи тимчасового перебування там фізичних осіб. Перебуваючи у жилому приміщенні, фізична особа безпосередньо реалізує Повноваження володільця.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Отже, в період часу з 19.09.2008 року до 02.07.2010 року ОСОБА_1 використовував приміщення комунальної власності для проживання, а в подальшому до моменту продажу квартири 28.11.2011 року реалізовував правомочності власника квартири.

На підставі листа від 10.02.2010 року №12-4/1491 було прийнято незаконне рішення виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, що нагло за собою наслідки у виді: приватизації одноособово квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка була передана ОСОБА_12 у власність та видано свідоцтво про право власності на житло за № НОМЕР_2 від 02.07.2010 року, в результаті чого з комунальної власності територіальної громади незаконно вибуло нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 .

Правилами ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено законодавчо визначену заборону приватизації квартир, які віднесені у встановленому порядку до числа службових.

Отже, спеціальний статус службового житла не передбачає можливості реалізації права приватизацію такого житла.

Без прийняття рішення від 19.02.2010 року №23/4 ОСОБА_1 не мав права та не міг отримати у власність спірне жиле приміщення. Відповідне рішення виконавчим комітетом прийнято на підставі листа від 10.02.2010 року №12-4/1491.

Зазначений лист від 10.02.2010 року №12-4/1491 відповідним органом Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області не видавався, що підтверджується сукупністю належних доказів, які містяться в матеріалах справи постановою про закриття кримінального провадження від 28.12.2016 року, висновком експерта від 18.09.2014 року за № 70/04-612, довідкою від 16.03.2020 року № 3017/09-65/1025.

Ураховуючи вищезазначене, у даному випадку ОСОБА_1 не міг отримати у постійне безстрокове користування разом з членами своєї сім`ї квартиру яка мала статус службового житла. Саме незаконна (безпідставна) зміна статусу житлового приміщення зі службового на яку відсутня згода власника Дніпровської міської ради, мала наслідком подальшу безпідставну приватизацію житла та його подальше відчуження за договором купівлі-продажу.

Прокурором відділу процесуального керівництва про провадженні досудового розслідування територіального органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області Гула А.М. (кримінальне провадження №0002823) 28.12.2016 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, згідно з якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 4, 209 ч. 1, 358 ч. 2, 3 КК України закрито у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до вказаної постанови прокурора згідно висновку експерта від 18.09.2014 року за №70/04-612 підпис від імені ОСОБА_9 у листі Головного управління юстиції у Дніпропетровській області №12-4/1491 від 10.02.2010 року на адресу голови Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради «Про зняття квартири із числа службових» виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою (т. 1 а.с. 14-18).

Отже, позовні вимоги Дніпровської міської ради є доведеними та достатньо обґрунтованими.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві зазначено, що позивачу стало відомо про наявність оскаржуваних рішення виконкому АНД районної у місті Дніпрі ради від 19.02.2010 року №23/4, розпорядження Управління житлового господарства ДМР від 02.07.2010 року №4/64-10, свідоцтва про право власності на житло квартиру АДРЕСА_3 від 02.07.2010 року за №4/64-10, договору купівлі-продажу від 28.11.2011 року реєстровий номер 621, про реєстрацію права власності на квартиру відповідачів ОСОБА_13 у 2014 році. 27.01.2015 року Дніпровська міська рада подала позов у кримінальному провадженні №0002823 про відшкодування матеріальної шкоди.

Відтак, позовна давність щодо вимог позивача, викладених у позові від 08.08.2018 року, почала свій перебіг у 2014 році, а тому на момент звернення позивача з позовом до суду - 09.08.2018 року трирічний строк, у межах якого позивач міг звернутися до суду, сплив, у зв`язку з чим мають бути застосовані наслідки спливу строку позовної давності, передбаченні ч. 4 ст. 267 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

18 жовтня 2019 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися із заявами про застосування строку позовної давності (т. 2 а.с. 47-48).

Твердження позивача про переривання позовної давності на підставі ст. 264 ЦК України за вимогами, викладеними в позовній заяві від 08.08.2018 року, з огляду на те, що тільки 08.08.2018 року позивач дізнався про закриття кримінального провадження, в якому ним був заявлений позов про відшкодування матеріальної шкоди, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Безпідставним є також посилання позивача на переривання перебігу позовної з огляду на те, що 27.01.2015 року ним була заявлена лише частина вимоги, право на яку він мав, оскільки предмети позовів, а саме, матеріально-правові вимоги до відповідачів, у позовах, заявлених у 2015 році та у 2018 році, не доповнюють один одного, а є геть різні.

У позові від 27.01.2015 року заявлена вимога про відшкодування територіальній громаді міста Дніпра матеріальної шкоди, а у позові від 08.08.2018 року заявлена вимога про витребування майна, тобто вимога, що є не частиною, а, навпаки, виключає попередню.

Отже і за цією ознакою позовна давність до вимог позову від 08.08.2018 року перериватися не може.

З урахуванням зазначеного, з позовом Дніпровська міська рада звернулась до суду поза межами загального строку позовної давності.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Дніпровської міської ради та Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) підлягають частковому задоволенню, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2020 року необхідно змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Дніпровської міської ради та Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2020 року - змінити в частині правового обгрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова