ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6325/21 Справа № 175/1480/21 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В,

при секретарі - Піменовій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності у порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2021 року заборонено Любимівській сільській раді, виконавчому комітету Любимівської сільської ради та іншим виконавчим органам приймати рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та затвердження будь-яким третім особам проекту землеустрою щодо відведення та надання земельної ділянки або щодо передачі у власність земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області вчиняти будь-які реєстраційні або погоджувальні дії стосовно земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено будь-яким державним реєстраторам вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності, інших речових прав, обтяжень щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , або земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі, але не виключно: приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав па нерухоме майно, відкривати і закривати розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вносити до них відповідні записи, присвоювати реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, вчиняти інші дії, до виконання рішення суду.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами дійсно виник спір з приводу вказаного нерухомого майна, вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить запобігання ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що характеристики будинку про витребування якого ставить питання позивач не відповідають характеристикам будинку, що володіє відповідач, тому до нього не можуть бути застосовані заходи забезпечення позову.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності у порядку спадкування.

Разом із позовною заявою, позивачем до суду подана заява про забезпечення позову, у якій вона просила забезпечити її позов шляхом: накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 ; заборони Любимівській сільській раді, виконавчому комітету Любимівської сільської ради та іншим виконавчим органам до вирішення спору по суті, приймати рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та затвердження будь-яким третім особам проекту землеустрою щодо відведення та надання земельної ділянки або щодо передачі у власність земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області до вирішення спору по суті вчиняти будь-які реєстраційні або погоджувальні дії стосовно земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони будь-яким державним реєстраторам до вирішення спору по суті, вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності, інших речових прав, обтяжень щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , або земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі, але не виключно: приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав па нерухоме майно, відкривати і закривати розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вносити до них відповідні записи, присвоювати реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, вчиняти інші дії.

Необхідність забезпечення позову в такий спосіб позивач обґрунтувала тим, що на теперішній час відповідач займається присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці з метою продажу спірного домоволодіння, що унеможливить або значно утруднить в подальшому виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тому просила вжити зазначені заходи забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має враховувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України», одним з аспектів права на суд є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Метою забезпечення позову є захист матеріально-правових інтересів позивача та забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Оскільки між сторонами наявний спір з приводу нерухомого майна (про витребування майна з чужого незаконного володіння, та визнання права власності в порядку спадкування за законом), а згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати забороною вчиняти певні дії щодо майна, що є предметом спору та належить відповідачу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доцільності застосування забезпечення позову щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , тому ухвала суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що характеристики будинку про витребування якого ставить питання позивач не відповідають характеристикам будинку, що володіє відповідач, не можуть бути прийняті до уваги, враховуючи, що на стадії забезпечення позову суд не може надавати оцінку обґрунтованості позовних вимог, а має лише перевірити співмірність заходів забезпечення позову позовним вимогам.

Враховуючи, що однією із заявлених вимог є витребування житлового будинку АДРЕСА_1 , суд правомірно застосував заборону вчинення дій саме до цього майна.

Разом з тим, враховуючи, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 не є предметом спору, оскільки щодо неї не було заявлено позовних вимог, колегія суддів вважає безпідставним застосування заборон щодо цієї земельної ділянки, як захід забезпечення позову у цій справі.

При вирішенні даного питання підлягало врахуванню обсяг позовних вимог.

З огляду на зазначене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення заяви про забезпечення позову щодо земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 267, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2021 року скасувати в частині задоволення заяви про забезпечення позову щодо земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 та відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову в цій частині.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова