Справа № 137/291/21
Провадження № 22-ц/801/1621/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 рокуСправа № 137/291/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Войтка Ю. Б., Ковальчука О. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буг Авто» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно отриманих коштів за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Буг Авто» на рішення Літинського районного суду Вінницької області у складі судді Гопкіна П. В. від 12 травня 2021 року,

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Буг Авто» (далі ТОВ «Буг Авто») безпідставно отриманні кошти в розмірі 5400 грн 00 к.

В обґрунтовування вимог позову зазначав, що 24 лютого 2021 року звернувся до ТОВ «Буг Авто» з метою виявлення поломки та її усунення щодо некоректної роботи бензинового двигуна внутрішнього згорання у належному йому транспортному засобі Hyundai Elantra MD G 1.6 MPi, державний номерний знак НОМЕР_1 . В ході оформлення замовлення працівником ТОВ «Буг Авто» було погоджено обсяг робіт та їх вартість. 27 лютого 2021 року він отримав рахунок і виявив, що некоректна робота двигуна, яка була причиною звернення до станції технічного обслуговування (далі СТО), не усунута. За ремонт автомобіля ОСОБА_1 сплатив 11079 грн 30 к., однак 5400 грн 00 к. були включені до акту виконаних робіт за роботу, яка фактично не здійснювалась за часткове розбирання/збирання двигуна.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 12 травня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Буг Авто» на користь ОСОБА_1 безпідставно одержані кошти в розмірі 5400 грн 00 к. Вирішено питання про судові витрати у справі.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Буг Авто» 5400 грн 00 к. за послугу, якої фактично не отримував часткове розбирання/збирання двигуна його автомобіля, а тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) як безпідставно отримані.

На підтвердження невиконання послуги з розбирання/збирання двигуна автомобіля ОСОБА_1 суд послався на відеозапис його розмови з працівниками СТО «Буг Авто», у якому видно, що вони стверджують про те, що головку двигуна під час ремонту автомобіля не знімали.

В апеляційній скарзі ТОВ «Буг Авто», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просило рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалося на те, що ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Буг Авто» за наданням послуг по перевірці зазорів клапанів на холодну чистку каталізатора та встановлення обманки на глушник. Дані роботи, в тому числі і роботи щодо часткового розбирання і збирання двигуна вартістю 5400 грн 00 к. були погодженні з замовником в наряді-замовленні № БА-0000574 від 24 лютого 2021 року. Загальна вартість робіт та запасних частин з урахуванням знижки склала 11079 грн 30 к. 27 лютого 2021 року складено акт виконаних робіт. Будь яких претензій з приводу об`єму та вартості виконаних робіт ні на етапі укладення договору підряду, ні на етапі прийняття виконаних робіт та їх оплати, ОСОБА_1 не пред`являв. Оскільки предметом позову є стягнення безпідставно отриманих коштів, а ТОВ «Буг Авто» набув ці кошти на відповідній правовій основі наряд-замовлення, акт виконаних робіт, тому ці кошти не є безпідставно набутими.

Звертало увагу, що ТОВ «Буг Авто» є офіційним дилером компанії «Hyundai» у Вінницькій області, а тому усі роботи з ремонту та технічного обслуговування автомобілів цієї марки здійснюються відповідно до встановлених цінових норм імпортера та регламенту, встановленого заводом-виробником.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права, відповідно до обставин справи, встановлених судом правовідносин сторін та норм матеріального права, якими вони регулюються.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Hyundai Elantra MD G 1.6 MPi, державний номерний знак НОМЕР_1 .

24 лютого 2021 року він звернувся до ТОВ «Буг Авто» з метою виявлення поломки та її усунення щодо некоректної роботи бензинового двигуна внутрішнього згорання у належному йому транспортному засобі, а саме дизельного звуку роботи двигуна та втрати потужності.

Згідно з нарядом-замовленням № БА-0000574 від 24 лютого 2021 року визначено обсяги, трудомісткість і вартість необхідних послуг, зокрема: «регулювання зазорів клапанів» та «часткове розбирання/збирання двигуна».

Відповідно до акту виконаних робіт № БА-0000574 від 27 лютого 2021 року до наряду замовлення № БА-0000574 від 24 лютого 2021 року ТОВ «Буг Авто» оцінив вартість наданих послуг у розмірі 12164 грн 01 к. Одночасно зазначена сума знижки у розмірі 1084 грн 71 к.

27 лютого 2021 року ОСОБА_1 перерахував на користь ТОВ «Буг Авто» 11079 грн 30 к. за надані послуги.

01 березня 2021 року ТОВ «Буг Авто» отримало претензію, відповідно до якої ОСОБА_1 вимагав або безоплатного усунення недоліків послуги в розумний строк; або зменшення ціни наданої послуги; або відшкодування витрат на усунення недоліків послуги, оскільки вважав, що він не отримав обсягу послуг заздалегідь обговореного із СТО.

ТОВ «Буг Авто» від 03 березня 2021 року надало відповідь про те, що ремонті роботи із використанням запчастин були проведені відповідно до регламентних робіт заводу-виробника «Hyundai», ціну зменшити не в змозі, тому що товариство є офіційним дилером компанії «Hyundai» у Вінницькій області та керується встановленими ціновими нормами імпортера.

Відповідно до частин першої, другої статті 837 ЦК України зобов`язання, у якому одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу, зокрема ремонт речі, за завданням другої сторони (замовника) з переданням її результату замовникові, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу є договором підряду.

Згідно з частиною першою статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених в роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступлення від умов договору або недоліки у роботі.

Частиною четвертою цієї статті передбачено, що у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, єдиним допустимим доказом недоліків виконаної за договором підряду роботи є висновок експерта, а враховуючи установлений частиною третьою статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України обов`язок доказування обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, саме позивач мав би надати такий висновок чи клопотати перед судом про призначення відповідної судової експертизи.

Відтак, суд першої інстанції не мав підстав вважати доведеним факт ненадання відповідного об`єму виконаних робіт, передбачених договором підряду, оформленого шляхом підписання сторонами наряду-замовлення, на підставі відеозапису розмови позивача з працівниками СТО.

Суд першої інстанції не правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, зокрема частину першу статті 1212 ЦК України.

Так, загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої, другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-100цс15 та постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 367/6344/16-ц.

Отже, оскільки відповідач набув 5400 грн 00 к. від позивача на підставі договору підряду, оформленого у виді наряду-замовлення № БА-0000574 від 24 лютого 2021 року, цей договір у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, то суд першої інстанції не мав підстав для їх витребування як безпідставно набутих на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Статтею 133 ЦПК України установлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 7 частини першої статті п`ятої Закону України «Про судовий збір», то витрати ТОВ «Авто Буг» по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (платіжне доручення № 771 від 25 червня 2021 року) підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на підставі частини шостої статті 141 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до платіжних доручень № 390 від 23 квітня 2021 року та № 770 від 25 червня 2021 року відповідачем сплачено адвокату Мунтяну Є. В. 3200 грн 00 к. за складення та направлення відзиву позивачу в суді першої інстанції та 3200 грн 00 к. за складення та направлення апеляційної скарги, а тому згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авто Буг» підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6400 грн 00 к.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буг Авто» задовільнити.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 12 травня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буг Авто» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Судовий збір, понесений Товариством з обмеженою відповідальністю «Буг Авто», вул. Немирівське шосе, 94-А, с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, МФО 302689, , ІВАN: 9, в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн 00 к. за подання апеляційної скарги компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Буг Авто», вул. Немирівське шосе, 94-А, с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, МФО 302689, , ІВАN: 9, 6400 (шість тисяч чотириста) грн 00 к. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: Ю. Б. Войтко

О. В. Ковальчук