РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинській області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

в присутності секретаря судових засідань Кравчук А.М.,

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Грома Б.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Жук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання.

Дочку ОСОБА_3 залучила у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 08 червня 2011 року було розірвано. Від спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась старша дочка ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась молодша дочка ОСОБА_4 . Після розлучення обоє дітей залишились проживати із позивачем. Відповідно до рішень Володимир-Волинського міського суду Волинської області з відповідача стягувалися аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття.

На даний час дочка стала повнолітньою, однак продовжує навчатися у Володимир-Волинському педагогічному коледжі імені А.Ю. Кримського на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Позивач ствердила, що усі витрати на утримання дочки несе самостійно, проте із своїх доходів не може повністю забезпечити повноцінне навчання дочки, її утримання та належне матеріальне забезпечення. Вказала, що дочка має проблеми із зором, а тому вона щомісячно несе додаткові витрати на придбання медикаментів для очей та лінз. Крім того вказала на підвищення цін на всі групи товарів та прожиткового мінімуму, зростання цін на комунальні послуги, а також те, що сама на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за третьою дитиною від іншого шлюбу до досягнення нею трирічного віку, що не дає їй можливості самостійно забезпечити ОСОБА_5 усім необхідним для навчання.

Зазначила, що відповідач приховує свої доходи, не надає коштів для навчання та розвитку дочки, придбання для неї одягу, взуття, канцелярського приладдя, приладдя для заняття образотворчим мистецтвом, проїзду до навчального закладу. Зазначила, що протягом 2020 року відповідач відчужив дві квартири, які належали йому на праві власності, а отже має можливість сплачувати аліменти на навчання своєї повнолітньої дочки. У зв`язку з цим просила ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно на період навчання, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення 23-річного віку.

Додатково заявила клопотання про витребування у нотаріусів копії договорів про відчуження відповідачем належних йому квартир.

Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Задоволено клопотання позивача про витребування та долучення доказів.

29 квітня 2021 року в адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за змістом якого відповідач ОСОБА_2 позов заперечив повністю. Вказав, що не має реальної матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання своєї старшої дочки ОСОБА_5 у зв`язку із продовженням нею навчання. Зазначив, що на даний час постійної роботи не має, перебивається тимчасовими заробітками. Звернув увагу на те, що на його утриманні також знаходиться молодша дочка ОСОБА_6 , яка проживає із позивачем, на утримання якої він від 21 січня 2019 року сплачує аліменти у збільшеному розмірі, і заборгованості при цьому не допускає. Крім цього вказав, що від другого шлюбу на його утриманні перебуває також два малолітніх сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Останній народився із рідкісним (орфарним) захворюванням: фенілкетонурія, що призводить до скорочення тривалості життя хворих або їх інвалідизації. Дане захворювання, крім постійного лікування потребує і спеціального харчування, яке вимагає значних коштів. Дружина не працює, оскільки здійснює постійний догляд за сином у зв`язку із його хворобою. Саме великі витрати на лікування і догляд сина у зв`язку із його хворобою, спонукало його відчужити протягом 2020 року дві квартири, що перебували у його власності. Натомість взамін відчужених квартир він також придбав будинок, в якому в даний час проживає із сім`єю.

Крім цього звернув увагу і на те, що позивач при зверненні із позовом до суду не надала жодних доказів власних витрат, які вона несе на утримання дочки ОСОБА_5 у зв`язку із продовженням нею навчання. Вказав, що дочка навчається безкоштовно та за місцем свого проживання у місті Володимир-Волинському, щомісячно отримує стипендію. Вважає, що витрати на оплату комунальних послуг та придбання окулярів не відносяться до витрат, які пов`язані із продовженням навчання. Просив у позові відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник позов заперечили з підстав, викладених у відзиві, просили відмовити в його задоволенні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - повнолітня дочка сторін ОСОБА_8 до суду не з`явилась, скерувала заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

За поданими стороною позивача письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановлено наступні факти.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 стверджується, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Зимне Володимир-Волинського району Волинської області. Батьком її є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 виповнилось 18 років і вона стала повнолітньою. Даний факт також підтверджений копією паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_2 .

Копією рішення Володимир-Волинського міського суду від 30 травня 2011 року ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі по 300 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду від 08 червня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано.

У відповідності до рішення Володимир-Волинського міського суду від 17 грудня 2018 року ухвалено збільшити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 30 травня 2011 року, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Згідно поданої позивачем довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні № 81 від 03 лютого 2021 року встановлено, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своїми трьома дочками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Копією свідоцтва ОСОБА_9 серії НОМЕР_3 встановлено, що її батьком є ОСОБА_10 .

У відповідності до долученої у справі копії наказу № 246-в від 01 липня 2019 року по ТОВ «Гараж Мобайл Груп» позивачу ОСОБА_1 , керуючому магазином відділу роздрібної торгівлі Західного регіону департаменту продажів надано соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 липня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Наданою довідкою Київської клінічної офтальмологічної лікарні «Цент мікрохірургії ока» від 07 жовтня 2018 року встановлено, що ОСОБА_3 має вади зору, їй рекомендовані окуляри постійно.

Наданими квитанціями та чеками від 08 липня, 23 листопада, 23 грудня 2020 року, 04 січня, 12 січня, 24 лютого, 12, 13 та 17 березня 2021 року стверджується про те, що позивач витратила на виготовлення окулярів та медичні офтальмологічні препарати загалом 2152 гривень 71 копійок.

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 138758872 від 23 вересня 2018 року у власності відповідача ОСОБА_2 перебували дві квартири у місті Володимир-Волинському.

Згідно витребуваних судом договору купівлі-продажу від 26 травня 2020 року та договору дарування квартири від 04 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_2 відчужив дві квартири, які перебували у його власності.

Згідно копії довідки Володимир-Волинського педагогічного фахового коледжу ім.. А.Ю. Кримського Волинської обласної ради № 31/01-09/21 від 28 січня 2021 року, ОСОБА_3 дійсно навчається за денною формою навчання на 3 курсі за спеціальністю 014 Середня освіта (образотворче мистецтво) у Володимир-Волинському педагогічному фаховому коледжі ім.. А.Ю. кримського Волинської обласної ради з 01 вересня 2018 по 27 червня 2022 року за кошти Волинської обласної ради.

Даний факт також у справі підтверджено копією студентського квитка ОСОБА_8 .

За поданими стороною відповідача письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановлено наступні факти.

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 , із 20 травня 2020 року його місце проживання зареєстровано у житловому будинку АДРЕСА_2 .

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 стверджується про те, що 03 червня 2014 року відповідач одружився вдруге.

Копіями свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_6 підтверджено факт народження ІНФОРМАЦІЯ_4 у відповідача ОСОБА_2 від другого шлюбу сина ОСОБА_7 , а серії НОМЕР_7 підтверджено факт народження ІНФОРМАЦІЯ_11 сина ОСОБА_8 .

Копіями виписки із медичної карти хворого, виписки з історії розвитку дитини, медичної картки дитини, консультаційного висновком спеціаліста встановлено, що син відповідача ОСОБА_11 народився із рідкісним (орфарним) захворюванням: фенілкетонурія, що призводить до скорочення тривалості життя хворих або їх інвалідизації.

Копіями податкових накладних від 14, 22 грудня 2020 року, 23 лютого та 05 квітня 2021 року відповідач ствердив про те, що витратив лише для придбання спеціального харчування для сина ОСОБА_11 11325 гривень 05 копійок.

Копією довідки ОСОБА_12 -Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби № 159 від 15 квітня 2021 року стверджується про те, що з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно на утримання дочок від першого шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до досягнення ними повноліття. Станом на 01 квітня 2021 року заборгованість по аліментах була відсутня. Починаючи із січня 2021 року стягнення аліментів на утримання старшої дочки ОСОБА_5 припинилось у зв`язку із досягненням нею повноліття.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_3 № 138 від 14 квітня 2021 року, остання протягом жовтня 2020 - березня 2021 року отримувала стипендію у Володимир-Волинському педагогічному фаховому коледжі ім.. А.Ю. Кримського Волинської обласної ради в розмірі 8190 гривень.

Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків стверджено, що відповідач ОСОБА_2 протягом 3-4 кварталів 2020 року доходів не отримував.

Інших доказів сторонами подано до суду не було.

Заслухавши позиції сторін та дослідивши письмові докази, суд встановив правовідносини, які виникли між сторонами, що регулюються наступними нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відтак обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів:

1.досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років;

2.продовження дитиною навчання;

3.потреба дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням;

4.наявність можливості у батьків надавати допомогу.

У відповідності до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачеві в даному випадку лежить обов`язок доведення в суді обставин, які мають юридичне значення, зокрема потреби дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, а також можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу.

Відповідач в разі заперечення позову повинен надати суду докази про свою неспроможність надавати матеріальну допомогу дитині у зв`язку із продовженням нею навчання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка сторін ОСОБА_3 досягла 18 років, тобто стала повнолітньою.

Впродовж з 01 вересня 2018 року по даний час ОСОБА_8 навчається у Володимир-Волинському педагогічному фаховому коледжі імені А.Ю. Кримського Волинської обласної ради на третьому курсі денної форми навчання, у зв`язку з чим не має можливості працевлаштуватися. В той же час суд звертає увагу і на те, що дочка ОСОБА_8 навчається безкоштовно, за кошти Волинської обласної ради, а разом з тим отримує щомісячно стипендію.

Вказані факти є доведеними відповідними належними засобами доказування та сторонами не заперечувалися.

До досягнення повноліття ОСОБА_8 знаходилась на повному матеріальному забезпеченні своїх батьків. В судовому засіданні позивач стверджувала, що у її дочки і надалі є потреба отримувати матеріальну допомогу від батька у зв`язку з навчанням.

Стаття 199 СК України пов`язує надання матеріальної допомоги для повнолітніх дочки або сина лише з необхідними витратами на навчання і не зобов`язує батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання на тих умовах, що і неповнолітніх дітей. При цьому суд повинен враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо.

В судовому засіданні встановленим є лише той факт, що ОСОБА_8 навчається у Володимир-Волинському педагогічному фаховому коледжі імені А.Ю. Кримського Волинської обласної ради, і, що навчання для неї є безкоштовним. Навчальний заклад знаходиться неподалік місця проживання дитини, а отже витрати на проїзд до нього суттєвими не являються.

Позивачем в судовому засіданні не було подано жодного доказу щодо понесених нею та/або її дочкою чи іншою особою витрат для навчання дочки, а також розрахунку таких витрат, які вони планують понести на навчання в майбутньому, зокрема необхідності придбання підручників, канцелярського приладдя для навчання, витрат на проживання, доїзду до місця навчання, харчування, одяг, тощо.

Витрати на придбання для дитини окулярів та медичних препаратів не відносяться до потреби у зв`язку із навчанням дитини в розумінні диспозиції ч.1 ст.199 СК України, а можуть стягуватись в разі потреби в порядку, передбаченому ч.1 ст.185 СК України за вимогою одного з батьків з іншого як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема хворобою дитини. В той же час суд звертає увагу і на те, що позивачем надано суду частину доказів витрат на придбання окулярів та медичних препаратів в період, коли дочка ОСОБА_5 ще була неповнолітньою, а відповідачем сплачувалися аліменти на її утримання.

Крім того, надаючи оцінку можливості батька надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, суд прийшов до наступного висновку.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, позивач вказувала про наявність у нього матеріальної можливості надавати таку допомогу, при цьому жодних доказів про розмір його прибутку (доходів) та матеріального становища суду не подала.

Відповідачем не заперечувався факт здійснення ним раніше підприємницької діяльності, проте в судовому засіданні ОСОБА_2 також підтвердив і те, що її він припинив. Протягом 3-4 кварталу 2020 року відповідач будь-яких доходів від підприємницької діяльності не отримував, іншої роботи в даний час також не має.

Сам по собі факт відчуження відповідачем нерухомого майна (двох квартир) з метою придбання іншого (будинку), суд не вважає доведеним покращенням його матеріального становища, яке б надало йому можливість продовжити утримувати йому дочку, яка продовжує навчання.

В той же час належними і допустимими доказами встановлено, що відповідач, крім вже повнолітньої дочки ОСОБА_5 , що продовжує навчання, має на своєму утриманні дочку від першого шлюбу ОСОБА_13 , на утримання якої продовжує сплачувати аліменти, а також двох інших дітей ОСОБА_14 і ОСОБА_11 від другого шлюбу. При цьому суд визнає належними доводи відповідача і про те, що він зобов`язаний нести значні додаткові витрати на лікування та утримання сина ОСОБА_11 , який хворіє рідкісним та складним захворюванням. У зв`язку із вказаним захворюванням сина, відповідач також пов`язаний обов`язком щодо утримання власної дружини, яка здійснює за ним постійний догляд і не має можливості працювати.

Інших доказів щодо можливості батька надавати матеріальну допомогу дочці у зв`язку з її навчанням суду надано не було.

Відтак, суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем в судовому засіданні потреби її дочки у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, а також матеріальної спроможності батька надавати таку допомогу, а тому у задоволенні її позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст.180, 182, 199-200 СК України

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11 травня 2021 року.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер