ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/69/21
Провадження № 22-ц/4820/609/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Національної академії внутрішніх справ на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Шевчука В.В. від 17 лютого 2021 року про закриття провадження у справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року Національна академія внутрішніх справ, звертаючись в суд з цим позовом до відповідача вказувала, що на підставі договору №14-329 від 25.08.2014 року про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі між Національною академією внутрішніх справ та Лозовим Р.М., останній навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання зобов`язувався відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу.

Відповідно до п.2.3.6 зазначеного Договору відповідач зобов`язався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 Договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Згідно з пунктом 3.3 Договору однією з підстав відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення зі служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, проте відповідача 10.08.2018 року звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням.

Тому позивач просив стягнути із відповідача вартість витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі та 3 % річних від простроченої суми, всього 72949 грн.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року провадження у справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованості закрито.

В апеляційній скарзі Національна академія внутрішніх справ просить скасувати ухвалу суду як незаконну, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, хибним є висновок суду, що служба відповідача є публічною, у зв`язку із чим справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Позов заявлено з метою захисту порушеного права позивача, відшкодування понесених академією витрат (грошове, продовольче, речове, медичне забезпечення, оплата комунальних послуг та спожитих енергоносіїв). Цей спір стосується приватно-правових відносин, відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, на підставі договору про підготовку фахівця і не стосується проходженням відповідачем публічної служби. Тому його необхідно вирішувати в порядку цивільного судочинства. Не враховано, що таку ж правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі №646/8672/17.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну. Судом обґрунтовано закрито провадження у справі з дотриманням норм законодавства України та сталої судової практики Верховного Суду.

У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що наказом №128 о/с від 11.08.2014 року ОСОБА_1 зараховано на перший курс денної форми навчання за державним замовленням у 2014 році.

Відповідно до наказу Національної академії внутрішніх справ №886 о/с від 21.06.2018 року ОСОБА_1 присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за напрямом підготовки «Правознавство» та видано диплом бакалавра.

Згідно повідомлення Головного управління Національної поліції у м. Києві №2542/125/26/01-2018 від 14.08.2018 року ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Солом`янського ГУНП у м. Києві, наказом №805 о/с від 10.08.2018 року звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням.

При цьому відповідач не відпрацював три роки, як це визначено умовами договору №14-329 від 25.08.2014 року про підготовку спеціаліста у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся з позовом про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що цей спір пов`язаний з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на публічній службі, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, тому підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що цей спір стосується приватно-правових відносин та не підлягає розгляду в порядку КАС України, є безпідставними.

Так, відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до статті 18 Закону № 565-XII « Про міліцію» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Оскільки спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльність службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог статті 19 КАС України, якою охоплюються питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Така ж правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року в справі № 804/285/16, від 13.03.2019 року в справі № 723/18/17, від 10.04.2019 року в справі №705/1664/17, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №826/3620/17 та постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі №646/8672/17 не приймаються до уваги, оскільки спори в цих справах виникли з інших правовідносин.

Відтак правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п.1 ч. 1. ст. 255 ЦПК України, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ залишити без задоволення.

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2021 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко