печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Ситику Р.В.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» (далі - відповідач, ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - третя особа, ФОП ОСОБА_2 ) в якому просила розірвати Договір на туристичне обслуговування № МЗТ/19-1076 від 10.01.2020 року, укладений між ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» в особі ФОП ОСОБА_2 як Турагентом, та ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача понесені збитки в розмірі 33 508,00 грн., та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 5 000,00 грн. на правову допомогу адвоката.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 10.01.2020 року між нею і ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА», від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору на реалізацію туристичного продукту від 25.05.2018 року № АДТА/18- KIB.00717 діяла ФОП ОСОБА_2 (Турагент) був укладений Договір на туристичне обслуговування № МЗТ/19-1076. Відповідно до п. п. 1.2., 5.1. Договору, відповідач через Турагента зобов`язався забезпечити надання комплексу туристичних послуг (далі - «Туристичний продукт»/«Турпродукт»), а позивач (Замовник) зобов`язалась на умовах даного Договору прийняти та оплатити його. Відповідач згідно умов Договору зобов`язався забронювати та надати Замовнику Турпродукт (пакет туристичних та пов`язаних послуг), замовлених Замовником у строки, встановлені даним Договором та Додатками до нього, видати Замовникові документи, якщо вони не були отримані від Турагента, необхідні для отримання туристичних послуг та підтвердження статусу Замовника та осіб, які з ним подорожують. В Додатку № 1 до Договору визначені туристичні послуги з подорожі: Республіка Греція, маршрут Київ-Іракліон-Київ (авіопереліт), початок туру - 19.08.2020, закінчення туру 29.08.2020. На виконання цього договору позивач оплатила 50 % вартості послуг в розмірі 33 508,00. Для оплати вартості залишку вона звернулася до Турагента, який повідомив, що укладений договір не може бути виконаний туроператором, і послуги не можуть бути надані у зв`язку зі зміною обставин, а саме через заборону в`їзду до республіки Греція громадянам України, спричиненою пандемією Covid-19. На звернення позивача Туроператор відмовив у внесені змін до договору в частині напрямку подорожі та поверненні сплачених за договором грошових коштів. У зв`язку з цим позивач просить розірвати договір та відшкодувати збитки (повернути сплачені кошти). Крім того позивач у позовній заяві зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних переживаннях у зв`язку з невиконанням укладеного договору, нереалізованими очікуванням на відпочинок, неможливістю оздоровлення дітей та через втрату значної суми коштів. Неправомірні дії відповідача призвели до додаткових зусиль і часу для вирішення цих питань, що спричинило психологічний стрес, який проявився у псуванні настрою, нервових зривах на членах сім`ї, частковому безсонні.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2020 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.10.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди та призначено судове засідання у справі на 01.04.2021 року.

01.04.2021 року справу було знято зі скалу у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та судове засідання призначено на 14.07.2021 року.

23.06.2021 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позову, оскільки, товариство здійснює свою туроператорську діяльність на території України з просування туристичних продуктів грецького туроператора MouzenidisTravelA.E. шляхом укладення агентського договору від 01.01.2016 року № MZT/GR-KIV/16 з реалізації туристичного продукту та окремих туристичних послуг, тобто діяло як Турагент, відтак, відповідальність за не надані туристичні послуги несе грецький туроператор. Отримавши від грецького туроператора повідомлення про те, що грецьким туроператорам за законодавством надано право не повертати кошти по анульованим турам, а надавати ваучери на 18 місяців, ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» запропонувало позивачу скористатися таким ваучером, однак вона не скористалася такою пропозицією. Крім того, на виконання умов договору від туристичного агента ФОП ОСОБА_2 надійшла сума лише в розмірі 26 990,00 грн., а тому стягнення вартості туристичного продукту, у сумі, яка перевищує зазначену суму, має відбуватися за рахунок ФОП ОСОБА_2 . Також ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» зазначило, що правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні, оскільки у спірному випадку невиконання умов договору сталося з незалежних від туроператора причин. При цьому, відповідач також звернув увагу, що позивачем не надано будь-яких доказів в обґрунтування понесених судових витрат.

08.07.2021 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача в якій остання зазначила, що до договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, в тому числі, і Закон України «Про захист прав споживачів» та Закон України «Про туризм», відтак доводи відповідача, що він не надає туристичні послуги та не повинен відповідати за невиконання Договору № МЗТ/19-1076 не заслуговують на увагу. Також позивач зазначила, що оскільки змінилися істотні умови договору та обставини, а саме, змінилися строки туристичної подорожі, то туроператор зобов`язаний надати туристу можливість відмовитися від договору без відшкодування шкоди туроператору.

14.07.2021 року від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності, в якій вона також просила розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи.

Учасники справи в судове засідання 14.07.2021 року не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а позивач у заяві просила розглядати справу за її відсутності та відсутності інших учасників, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 10.01.2020 року ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» (Туроператор), від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору на реалізацію туристичного продукту від 25.05.2018 року № АДТА/18- KIB.00717 діяла ФОП ОСОБА_2 (Турагент), уклало Договір на туристичне обслуговування № МЗТ/19-1076 з ОСОБА_1 (Замовник), згідно умов якого ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» зобов`язалося забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а саме, забезпечити туристичне обслуговування (бронювання готелю в Греції, виліт до Греції, трансфер у два боки, проживання у готелі, харчування, забезпечення прильоту до України, що підтверджується копією договору.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що Туроператор через Турагента зобов`язується забезпечити надання комплексу туристичних послуг (надалі «туристичний продукт»/«турпродукт»), а Замовник зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити його.

Згідно з пунктом 5.1 Договору, Туроператор зобов`язувався забронювати та надати Замовнику турпродукт (пакет туристичних та пов`язаних послуг), замовлених Замовником у строки, встановлені даним договором та додатками до нього, видати замовникові документи, якщо вони не були отримані від Турагента, необхідні для отримання туристичних послуг та підтвердження статусу Замовника та осіб, які з ним подорожують.

Згідно з додатком № 1 до Договору, замовлено туристичні послуги на подорож: Республіка Греція, маршрут Київ-Іракліон-Київ (авіопереліт), початок туру - 19.08.2020 року, закінчення туру 29.08.2020 року; місце надання першої послуги: Київ, аеропорт «Бориспіль»; час початку подорожі - 05:00; загальна вартість турпродукту 66 318,00 грн.

Пунктом 2.5 Договору визначено, що не пізніше дня, наступного за днем укладення договору, Замовник зобов`язаний сплатити не менше 50 % (п`ятдесят відсотків) від загальної вартості турпродукту, яка складає 33 390,00 грн, якщо інше не зазначено в рахунку на оплату, та не пізніше ніж за 21 календарний день до початку подорожі повністю оплатити загальну вартість турпродукту, якщо сторони не уклали окремий додаток до договору про інше або інше не зазначено в рахунку на оплату.

На виконання пункту 2.5 Договору позивач сплатила 50 % вартості турпродукту в розмірі 33 508,00 грн, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 1076 від 14.01.2020 року та від 06.02.2020 року.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору визначено, що Турагент зобов`язаний забронювати у туроператора турпродукт (пакет туристичних та пов`язаних послуг), замовлених Замовником в повному обсязі, кількості, якості та у визначені цим договором терміни, про які сторони попередню домовилися, за умови повної сплати вартості турпродукту Замовником у строки встановлені цим договором та додатками до нього, видати Замовникові документи, якщо вони отримані від Туроператора, необхідні для отримання туристичних послуг та підтвердження статусу замовника та осіб, які з ним подорожують; вчасно забезпечити замовника необхідними для подорожі доку мерами (інформаційними листами, ваучерами, авіа- та іншими квитками, страховими полісами, програмою туру, пам`яткою туриста тощо), у випадку, якщо Турагент отримує їх від Туроператора.

У зв`язку з тим, що рахунок на оплату залишку вартості Турпродукту позивачу не був наданий, а також враховуючи, що вона не отримала від Туроператора жодних повідомлень про зміну строків подорожі, ОСОБА_1 05.08.2020 року надіслала до ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» та Турагента претензію, в якій просила або внести зміни до договору та змінити направлення подорожі, або розірвати договір від 10.01.2020 № МЗТ/19-1076 на підставі ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» та повернути сплачені грошові кошти в розмірі 33 508,00 грн протягом 7 календарних днів з дати отримання претензії.

З відповіді Турагента на претензію від 13.08.2020 року відомо, що туристичні послуги позивачу ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» не надані через заборону в`їзду до республіки Греція, що спричинена коронавірусом. Також зазначено, що в діях ФОП ОСОБА_2 немає порушень, які б вплинули на права позивача при отриманні туристичних послуг.

З відповіді ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» від 07.09.2020 року № 30 на претензію позивача слідує, що Туроператор відмовив у внесенні змін до умов договору щодо зміни направлення подорожі, відмовлено в розірванні договору та в поверненні грошових коштів. Також, у відповіді на претензію відповідач зазначив, що він був обізнаний ще в квітні 2020 року про неможливість виконати укладений з позивачем Договір, про те, що змінилися строки подорожі через заборону в`їзду до республіки Греція, що спричинена коронавірусом. Крім того відповідач повідомив, що оскільки він не зберіг кошти, то за ст. 1212 ЦК України не зобов`язаний їх повертати.

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що Туроператор має право відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування Замовнику сплачених коштів, крім випадку, коли відмова відбулася з вини Замовника.

Згідно з пунктом 10.2 Договору, у випадку ненадання чи неналежного надання Замовнику належно оплачених туристичних послуг, Туроператор зобов`язується відшкодувати йому вартість ненаданих чи неналежно наданих послуг, за винятком випадків, коли ненадання послуг відбулося з вини Замовника, та в інших передбачених цим договором випадках.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання, в тому числі підлягають застосуванню положення ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про туризм».

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ст. 902 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Згідно з ч. ч. 1, 2, 7, 8, 11 ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання. Кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін. Туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.

Всупереч вказаній нормі Закону, туроператор ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» не вжив альтернативних засобів, спрямованих на виконання умов договору, будь-яких письмових пропозицій з боку туроператора до позивачки (замовника) не надходило.

Як визначено у ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з вимогами статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України «Про туризм», туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь.

Статтею 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 3 цієї статті збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 10 цього Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Таким чином, майнову відповідальність несе саме суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, з вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України від 03.07.2013 року у постанові № 6-42цс13 та у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 569/16256/19 (провадження № 61-9034св20).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» порушило умови договору за заявкою на бронювання № CRE19080AC, оскільки матеріалами справи підтверджується і сторонами не заперечується той факт, що туристичні послуги за договором позивачу в обумовлений сторонами строк надані не були. Оскільки відповідач порушив умови договору та не повернув позивачу сплачені кошти за туристичні послуги згідно з договором, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання Договору на туристичне обслуговування № МЗТ/19-1076 від 10.01.2020 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність у нього обов`язку відповідати за виконання договору з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 19-1 Закону України «Про туризм», туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору.

Отже, права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також Законом України «Про туризм». У разі укладення договору між туроператором та турагентом на реалізацію туристичного продукту (агентський договір) до такого договору застосовуються загальні положення про агентський договір, закріплені главою 31 Господарського кодексу України.

Між туроператором як особою, що створює туристичний продукт, та турагентом як особою, що такий продукт реалізує, можуть укладатися й інші договори - комісії, доручення тощо, однак характерною ознакою таких договорів є те, що туристичний агент діє від імені та/або в інтересах туроператора з питань продажу туристичного продукту.

Такими договорами можуть бути закріплені певні особливості відповідальності суб`єктів туристичної діяльності у разі неналежного виконання зобов`язань за агентським (чи іншим) договором.

Однак такі договори не створюють собою прав та обов`язків для споживача, окрім випадку, якщо такий договір не був укладений туроператором і турагентом на користь третьої особи (споживача) відповідно до положень статті 636 ЦК України. Виконання такого договору на користь третьої особи може вимагати як особи, які уклали договір (турагент та туроператор), так і третя особа (турист), на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 643/6064/15-ц.

У зв`язку з цим безпідставними є посилання відповідача на ст. 239 ЦК України, яка регулює питання представництва, оскільки правовідносини між відповідачем та третьою особою, при укладенні договору на туристичне обслуговування № МЗТ/19-1076 з позивачем, даною нормою не регулюються.

Крім того, правовідносини між відповідачем і грецьким туроператором MouzenidisTravelA.E, які виникли на підставі укладеного між ними агентського договору від 01.01.2016 року № MZT/GR-KIV/16, не можуть вплинути на правовідносини між позивачем та відповідачем, оскільки такий договір укладений не на підставі ст. 636 ЦК України. Отже саме на відповідача покладено обов`язок щодо виконання договору на туристичне обслуговування № МЗТ/19-1076, укладеного з позивачем.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як відомо з матеріалів справи, з внесених позивачем грошових коштів в якості оплати за туристичні послуги у загальній сумі 33 508,00 грн. ФОП ОСОБА_2 перерахувала на рахунок ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» кошти у сумі 26 990,00 грн, що підтверджується щоденними реєстрами платежів за 15.01.2020 року та від 06.02.2020 року, а також заключними виписками АТ КБ «Приватбанк» за 16.01.2020 року та за 07.02.2020 року.

Оскільки в якості оплати за туристичні послуги за Договором на туристичне обслуговування № МЗТ/19-1076 від 10.01.2020 року ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» було перераховано 26 990,00 грн., а позивач не заявляла вимог про стягнення коштів з ФОП ОСОБА_2 , то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача слід стягнути на користь позивача кошти у сумі 26 990,00 грн. У стягнені іншої частині грошових коштів слід відмовити.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Як визначено у ч. 2 ст. 33 Закону України «Про туризм», заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом.

Відповідно до частини 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У п. 9 цієї постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви.

При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Так, суд дійшов висновку, що діями відповідача ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, оскільки нереалізовані очікування на відпочинок, неможливість оздоровити своїх дітей, втрата значної суми коштів внаслідок ігнорування законних вимог призвели до душевних страждань позивача, погіршення настрою. Більш того неправомірні дії відповідача призвели до витрачання додаткових зусиль та часу для відновлення попереднього становища позивача та захисту її прав. ОСОБА_1 оцінює заподіяну ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню завдана моральна шкода в розмірі 5 000,00 грн., яка є співмірною глибині душевних переживань позивача, їх тривалості та можливості відновлення.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то судовий збір, який підлягав сплаті за подання позову, стягується з ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» в дохід держави.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач понесла витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 21.09.2020 року, додатком № 1 до договору про надання правової допомоги від 21.09.2020 року, актом прийому-передачі послуг від 23.09.2020 року, квитанцією про сплату послуг адвоката від 29.09.2020 року, відтак, ці витрати підлягають стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених вимог позову (судом задоволено 83,07 % від заявлених вимог позову), що складає 4 153,50 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 23, 526, 530, 599, 610-612, 901-903, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, Законом України «Про туризм», Законом У країни «Про захист прав споживачів», керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 158, 206, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 280-289, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Договір на туристичне обслуговування № МЗТ/19-1076 від 10.01.2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» в особі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , - розірвати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 26 990 (двадцять шість тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень 00 копійок, сплачені за Договором на туристичне обслуговування № МЗТ/19-1076 від 10.01.2020 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди.

В задоволені іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» в дохід держави Україна (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 4 153 (чотири тисячі сто п`ятдесят три) гривні 50 копійок у відшкодування понесених судових витрат на правову допомогу.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА», 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 9/2, офіс 62, .

Третя особа - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 25.10.2021 року.

Суддя І.В. Григоренко