ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2455/21 Справа № 213/218/20 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 213/218/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - Командитне товариство «СІМФА»,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача Командитного товариства «СІМФА» на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року, яка постановлена суддею Нестеренком О.М. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 травня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Командитне товариство «СІМФА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення режиму користування чужим майном та просило суд: надати доступ представникам Командитного товариства «СІМФА» до нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_1 , в якому перебуває Торговий Центр «Меридіан», з метою обслуговування мереж водовідведення.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач Командитне товариство «СІМФА» просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неврахування судом першої інстанції того, що спір фізичної особи, яка має статус суб`єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових та інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов`язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У даній справі громадянка ОСОБА_1 є власником нерухомого майна та спір заявлено не у зв`язку з її господарською діяльністю, а з підстав встановлення режиму користування нерухомим майном, тобто спір є цивільно-правовим.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Командитного товариства «СІМФА» - Семенову М.В.. яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції керувався п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України та виходив з того, що спір виник між суб`єктами господарювання - Командитним товариством «СІМФА» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 щодо режиму користування нежитловим приміщенням, що належить на праві приватної власності відповідачці у справі ОСОБА_1 , в якому розташований торговий центр «Мерідіан», а тому справа належить до юрисдикції господарських судів й не може розглядатися в порядку цивільного судочинства.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 124 Конституції України закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується

за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України від 02 червня

2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Вказані правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 569/2749/15-ц (провадження № 14-123цс18), постановах Верховного Суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 369/172/19-ц (провадження № 61-5630св20), від 09 лютого 2021 року у справі № 320/5188/19-ц (провадження № 61-4500св20).

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, Командитне товариство «СІМФА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення режиму користування чужим майном, тобто однією із сторін є фізична особа, а тому цей спір підвідомчий судам цивільної юрисдикції.

При цьому, відповідно ч. 1 ст. 20 ЦПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, тоді як в даному випадку колегією суддів не встановлено наявність спору між Командитним товариством «СІМФА» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 щодо здійснення господарської діяльності, а тому висновок суду щодо віднесення цього спору до юрисдикції господарського суду є помилковим.

Таким чином, апеляційний суд приходить висновку, що ухвала суду першої інстанції суперечить нормам процесуального закону, а тому, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Командитного товариства «СІМФА» - задовольнити частково.

Ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2020 рокускасувати та направити цивільну справу за позовом Командитного товариства «СІМФА» до ОСОБА_1 про встановлення режиму користування чужим майномдо Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: