ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7013/21 Справа № 201/4975/20 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи - Головне управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, відділ у м.Дніпро Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання незаконним та скасування рішення міськради, записів про право власності, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду, з уточненим в квітні 2021 року, позовом до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи - Головне управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, відділ у м.Дніпро Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання незаконним та скасування рішення міськради, записів про право власності.

15 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про призначення комплексної судової експертизи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2021 року у задоволенні клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2021 року скасувати та задовольнити його клопотання, зазначаючи, що ухвала суду винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він звернувся з клопотанням про призначення експертизи в порядку ст.с.43,103 ЦПК України, а не як зазначено судом з клопотанням про забезпечення доказів в порядку, який визначено ст.ст.116-118 ЦПК України. Наполягав, що висновком про те, що він в порушення ч.3 ст.117 ЦПК України не сплатив судовий збір хибне.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить оскаржуване судове рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

У частині першій статті 353 ЦПК України передбачено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, вона не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції (пункт 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Аналогічні правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі №522/14750/16-ц (провадження №14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі №761/6099/15-ц (провадження №14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі №623/3792/15-ц (провадження №14-259цс18).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».

Так, предметом апеляційного оскарження є ухвала Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи, яка до переліку ухвал, зазначених в частині першій статті 353 ЦПК України, не відносяться.

Колегія суддів враховує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

Відтак, апеляційне провадження на ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи, було відкрито помилково.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» викладена правова позиція відповідно до якої при поданні апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Статтею 362 ЦПК України визначені підстави для закриття апеляційного провадження, серед яких відсутня така підстави для закриття провадження, як помилково відкрите.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2021 року по справі №29/5005/6381/2011 викладено правову позицію, в якій зазначено: «статтею 264 ГПК України визначені підстави для закриття апеляційного провадження. Втім, хоча стаття 264 ГПК України не містить такої підстави для закриття провадження, як помилково відкрите, в даному випадку, процесуально вірними були дії суду апеляційної інстанції щодо закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите з перегляду ухвали суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, і в разі апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції буде діяти не як «суд встановлений законом» в розумінні статті 6 Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічний за змістом правовий висновок про закриття апеляційного провадження у випадку його відкриття за переглядом судового рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню, викладений у постановах Верховного Суду від 08 січня 2019 року у справі №922/1906/18, від 13 серпня 2019 року у справі №5002-17/2743-2009, 20 серпня 2019 року у справі №910/1702/15-г, від 29 квітня 2020 року у справі №917/1185/18.

Враховуючи, що апеляційним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи, що не підлягає оскарженню в порядку апеляційного провадження окремо від рішення суду, з огляду на наявність обмежень, передбачених законом підстав оскарження ухвал суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що провадження підлягає закриттю, як помилково відкрите.

Керуючись ст.ст.353,362 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи - Головне управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, відділ у м.Дніпро Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання незаконним та скасування рішення міськради, записів про право власності закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Ткаченко І.Ю.