Справа № 276/235/21
Провадження по справі №2/276/712/21
13 грудня 2021 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Збаражського А.М.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії- Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У лютому 2021 року позивач акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за заявою про приєднання № 62273107/060618 від 10.05.2019 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в сумі 20 825,83 грн. та судового збору у розмірі 2270,00 грн.
В подальшому позивач здійснював обслуговування вищевказаної платіжної картки відповідно до встановлених тарифів на загальних умовах.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Залишок суми заборгованості, що виникла з договору і підлягає стягненню з відповідача складає 20 825,83 грн. Таким чином, позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір.
Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 31.03.2021 року, відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення, просить розгляд справи проводити за наявними в матеріалах справи доказами без участі представника позивача (а.сп.22).
Відповідач,ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, відповідно до вимог пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 (а.сп.24) та поштовим повідомленням з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.сп.27), в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавала.
Згідно частини 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.
Як вбачається із матеріалів справи, 10 травня 2019 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання № 62273107/060618 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти) (далі - Заява) (а.сп.7-8).
У Заяві зазначено, що її підписанням відповідач беззастережно приєдналась до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку та уклала з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку (п. 3.1 Заяви).
Відповідно до п.п.3.4.1- 3.4.2 Заяви, Банк відкрив поточний рахунок відповідачу № НОМЕР_2 в гривнях України, код банку 311647 та надав клієнту платіжну карту типу «Моя карта» та ІПН.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (далі - Закон №2664-ІІІ)).
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №2664-ІІІ, фінансові послуги надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитом. При цьому, обґрунтовуючи їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщений на сайті: www.oschadbank.ua як на невід`ємну частину заяви про приєднання.
Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву № 62273107/060618, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів та комісії за користування кредитними коштами, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Належних та допустимих доказів, крім, заяви про приєднання № 62273107/060618 та розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 15.02.2021, матеріали справи не містять, а тому їх неможна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10 травня 2019 року шляхом підписання Заяви № 62273107/060618.
Суд вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України.
Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, чого суд в ході судового розгляду справи не встановив.
Такі висновки суду, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.
У Заяві про приєднання № 62273107/060618 позичальника до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 10 травня 2019 року, процентна ставка, розмір пені та порядок сплати комісії не зазначені (а.сп.7-8).
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, пені та комісії.
З урахуванням ненадання банком кредитного договору, суд вважає, що банк не довів правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом, пені та комісії на умовах договору, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Також, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині нарахування на основну суму боргу (кредиту) трьох процентів річних - 413,73 грн., оскільки таке право позивача передбачено частиною 2 статті 625 ЦК України, і на підтвердження вказаної суми надано розрахунок.
Згідно статті 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2015,73 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 76-79, 81, 89, 141, 174, 178, 247, 263-265, 280, 281, 354 ЦПК України, статтями 207, 526, 530, 625, 626, 628, 634, 638, 1049, 1050, 1056-1, 1054 ЦК України, суд,
Позовну заяву акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії- Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 , орган видачі 1816, дата оформлення 13.08.2018 року, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк», код ЄДРПОУ 09311380, рах. № НОМЕР_5 , заборгованість за заявою про приєднання № 62273107/060618 від 10.05.2019 року до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в сумі 18 493,04 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста дев`яносто три гривні 04 копійок).
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 , орган видачі 1816, дата оформлення 13.08.2018 року, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк», код ЄДРПОУ 09311380, рах. № НОМЕР_5 , судовий збір в сумі 2015,73 грн. (дві тисячі п`ятнадцять гривень 73 копійки).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .
Суддя А.М. Збаражський