РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу та супроводу батька,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу та супроводу батька, в якому просить суд надати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на період з 01 вересня 2021 року до 01 вересня 2024 року до Єгипту.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, щовона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2015 року. Вказує, що рішенням Березнівського районного суду від 31 серпня 2017 року шлюб між нею і відповідачем розірвано. Від шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що згідно зазначеного судового рішення Березнівського районного суду від 31 серпня 2017 року син ОСОБА_4 залишився проживати разом з нею. Вказує, що на даний час вона повністю матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Маю можливість та планую здійснити спільну з сином ОСОБА_4 поїздку за кордон до Єгипту для відпочинку та оздоровлення. Така подорож має величезне значення для фізичного та духовного розвитку дитини, адже дитина оздоровиться в теплій кліматичній зоні, температурні та погодні умови якої позитивно впливатимуть на його самопочуття. Подорож до Єгипту планує і має матеріальну можливість провести протягом трьох років з 01 вересня 2021 року до 01 вересня 2024 року. Зазначені обставини відповідають інтересам дитини та сприяють її повноцінному розвитку, якнайкращому забезпеченню інтересів сина ОСОБА_4 , створенню умов для найкращого розвитку його особистості, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі, а також розвитку кругозору, що в свою чергу, сприятиме підготовці дитини до свідомого життя. Вказує, що вона неодноразово пропонувала відповідачу ще з 2019 року надати нотаріально дозвіл на виїзд сина закордон на оздоровлення. У зв`язку з цим вона звернулась до суду із вказаною позовною заявою.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. А справу просить суд розглядати у її відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав, та не заперечував проти їх задоволення..

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Березнівського районного суду від 31 серпня 2017 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано.

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зазначеного судового рішення Березнівського районного суду від 31 серпня 2017 року син ОСОБА_4 залишився проживати разом з матірю.

Статтею 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією прав дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість надана Верховною радою України.

Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно вимог частини третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень цієї Конвенції, дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи.

Згідно принципів 4 та 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюция 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти.

Як встановлено частиною третьою статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 3 Правил передбачено виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску (підпункт 1 пункту 4 Правил).

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Враховуючі всі обставини у даній справі в сукупності, суд приходить до висновку , що відповідні права дитини підлягають захисту.

При прийнятті рішення суд враховує, що батько дитини, позовні вимоги визна.

Отже, враховуючи інтереси дитини та її право на свободу пересування, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу та супроводу батька - задовільнити.

Надати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на період з 01 вересня 2021 року до 01 вересня 2024 року до Єгипту.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків _________________

Третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місце знадження: 33028, м.Рівне, вул.. Поштова, буд.2

Суддя: С.П. Харечко