Провадження № 2-др/161/31/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області
в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.
при секретарі Фурман Ю.В.
за участі: представника позивача Герасимчук М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву представника позивача - адвоката Кінах Яни Валеріївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Волинського обласного управління АТ "Ощадбанк" про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки від 06.10.2014 року № 411753,-
08.04.2021 року представник позивача - адвокат Кінах Я.В. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення на обґрунтування якої зазначила, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 31.03.2021 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Волинського обласного управління АТ "Ощадбанк" про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки від 06.10.2014 року № 411753. Вказує, що судом у рішенні не відображено питання про судові витрати, зокрема щодо витрат на правову допомогу у розмірі 3000, 00 грн., які позивачем вке повністю сплачені адвокатському об`єнанню. Враховуючи викладене, просить суд постановити у справі додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі З 000,00 грн.
23.04.2021 року представник відповідача подала заяву про зменшення розміру витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що складність даної справи не є співмірною із вартістю наданих адвокатом послуг. Так, в поданому Акті виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 31.03.2021 року представником позивача зазначена вартість послуг у розмірі 2000, 00 грн. по юридичному супроводу адвокатом клієнта в суді першої інстанції до винесення рішення у справі. Однак, представник позивача ОСОБА_2 в жодне судове засідання не з`являлась, участі у судових засіданнях не брала. Таким чином, вартість заявлених послуг в розмірі 2000, 00 грн. за супровід в суді першої інстанції є безпідставним та необгрунтованим. Разом з тим, вказує, що рішенням суду від 31.03.2021 року позовні вимоги задоволено частково, а тому заявлена адвокатом вартість наданих послуг у розмірі 1000, 00 грн. за складання, впорядкування додатками та подання до суду позову є неспівмірною. Просить суд врахувати, що ОСОБА_1 є адвокатом і в 2018 році звертався з аналогічним позовом в Луцький міськрайонний суд Волинської області. На підставі вищезазначеного просила зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
До початку судового засідання представником позивача було подано до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності, заяву підтримує, просить її задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача надала пояснення, аналогічні викладеним поясненням від 23.04.2021 року.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, зокрема, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн.
У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучає до матеріалів справи акт виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 31.03.2021 року, квитанцію до прибуткового ордера № 31-03/01 від 31.03.2021 року.
З вищезазначеного акта виконаних робіт (наданих послуг) від 31.03.2021 року, вбачається, що вартість послуг по правовій допомозі в розмірі 3000, 00 грн. складається з наступного:
1) Складання, впорядкування додатками та подання до суду позову про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки від 06.10.2014 року № 411753 затрачено 1, 5 год., вартість 1000 грн.;
2) Вартість послуг по юридичному супроводу адвокатом Клієнта в суді першої інстанції до винесення рішення у справі - 2000 грн.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.
Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, участь адвоката у справі, кількість судових засідань, суд, з урахуванням основоположних засад справедливості, виваженості та розумності, вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 500 грн.
Керуючись ст. ст. 137, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Волинського обласного управління АТ "Ощадбанк" про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки від 06.10.2014 року № 411753.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Волинського обласного управління АТ "Ощадбанк" в користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 (п`ятсот) гривень.
В іншій частині вимог відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Додаткове рішення у повному обсязі складено 28 квітня 2021 року.
Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області В.П. Пушкарчук