Ухвала

03 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 594/657/19

провадження № 61-12126св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Колос-ВС»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Колос-ВС», яка підписана представником Кавійчук Вітою Петрівною, на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року у складі судді Зушман Г. І. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 липня 2020 року у складі колегії суддів: Храпак Н. М., Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Колос-ВС» (далі - ТОВ «Корпорація «Колос-ВС») про визнання припиненим Договору оренди землі, між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Корпорація «Колос-ВС» державна реєстрація якого проведена Борщівським реєстраційним відділом Тернопільської регіональної філії ДП Центр ДЗК 26 грудня 2007 року за № 72, щодо земельної ділянки площею 1,60 га, кадастровий номер :01:001:1393 із змінами внесеними на підставі Угоди про внесення змін до договору оренди землі, зареєстрованої в Управлінні Держкомзему у Борщівському районі 13 квітня 2012 року за № 03806; витребування від відповідача на користь позивача земельну ділянку площею 1,60 (1,5967) га, кадастровий номер :01:001:1393 та судові витрати.

Позов мотивований тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 1,60 га, кадастровий номер :01:001:1393 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №052388. Між ним та відповідачем 01 березня 2007 року був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки, строк дії якого відповідно до пункту 8 договору оренди землі, становив 5 років. Спірний договір набув чинності з моменту його реєстрації в Борщівському реєстраційному відділі Тернопільської регіональної філії ДП Центр ДЗК 26 грудня 2007 року за: №72. За Угодою про внесення змін до договору оренди землі, що зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Борщівському районі 13 квітня 2012 року за №03806, пункт 8 викладено в наступній редакції: "Договір укладено на 10 років", а тому дія договору оренди його земельної ділянки відповідачем припинилася 26 грудня 2017 року у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Він усно, а згодом листом повідомляв адміністрацію ТзОВ "Корпорація "Колос-ВС" про намір обробляти свою земельну ділянку самостійно, проте відповіді не отримав, земельна ділянка не повернута.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 липня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано договір оренди землі, укладений 01 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Корпорація «Колос-ВС», державна реєстрація якого проведена Борщівським реєстраційним відділом Тернопільської регіональної філії ДП Центр ДЗК 26 грудня 2007 року за № 72, щодо земельної ділянки площею 1,60 га, кадастровий номер :01:001:1393 із змінами, внесеними на підставі угоди про внесення змін до договору оренди землі, зареєстрованої в управлінні Держкомзему у Борщівському районі 13 квітня 2012 року за №03806, припиненим з 27 грудня 2017 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судові рішення першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що позивач, підписуючи договір оренди земельної ділянки від 01 березня 2007 року та угоду про внесення змін до договору оренди землі, надав своє волевиявлення на надання права оренди належної йому земельної ділянки на 10 років, починаючи з моменту державної реєстрації договору оренди землі, а саме з 26 грудня 2007 року. Орендар ТзОВ "Корпорація "Колос-ВС" до закінчення строку дії договору не повідомляв орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, не направляв жодних листів з проектом додаткової угоди. На даний час користування відповідачем земельною ділянкою позивача є безпідставним, оскільки договір оренди земельної ділянки від 01 березня 2007 року є припиненим з 27 грудня 2017 року. Доводи представника відповідача про те, що в 2018 році відповідач сплатив позивачу орендну плату, яку той прийняв, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки орендна плата повинна сплачуватися в тому числі і за фактичний період перебування землі у користуванні.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , з урахуванням уточнень до касаційної скарги, просить скасувати рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 липня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом першої та апеляційної інстанції були порушені норми процесуального та невірно застосовані норми матеріального права, а саме стаття 33 Закону України «Про оренду землі», не взято до уваги та не надано оцінку всіх доказів по справі. Відповідач є добросовісним користувачем, що здійснює законне користування земельною ділянкою, згідно правомірно укладених орендних відносин.

01 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу № 594/657/19 з суду першої інстанції.

У грудні 2020 року матеріали цивільної справи № 594/657/19 надійшли до Верховного Суду та 29 грудня 2020 року передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Водночас ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 462/5368/16-ц (провадження № 14-143цс20) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року, на підставі частини четвертої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до якої суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

Направляючи справу № 462/5368/16-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції зазначив, що «ефективним способом захисту поручителя є саме вимога про визнання поруки припиненою, а не визнання договору поруки припиненим. Тому колегія суддів вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 490/5224/14-ц (провадження № 14-304цс18).

Ухвалою Великої Палати Верховного суду від 29 вересня 2020 року справу № 462/5368/16-ц (провадження № 14-143цс20) прийнято та призначено до розгляду на 28 вересня 2021 року.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 594/657/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 462/5368/16-ц (провадження № 14-143цс20).

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 594/657/19 зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 462/5368/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов