Справа № 219/2671/21
Провадження № 2/219/1678/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 квітня 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що 16 червня 2017 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №212. На теперішній шлюбні відносини припинені, спільне господарство разом не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб.

Також зазначає, що від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не надає належної матеріальної допомоги, дитина знаходиться на її утриманні, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з останнього аліменти на утримання малолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 08 квітня 2021 року відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, розгляд справи просив проводити за його відсутністю

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №212, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 16 червня 2017 року, про що складено відповідний актовий запис №212. Після одруження дружині залишено прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.4).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5), яка проживає з матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.6,12).

З довідки № 1/837 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, виданої КНП «Центр первинної медичної допомоги»» вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має захворювання (код за МКХ-10) КВ3.9;Е16, та потребує домашнього догляду з 19.07.2020 року (а.с.14)

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК).

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Так, згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Україна, ратифікувавши Конвенцію про права дитини, визнала принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси якої є предметом їх основного піклування (ст.18 Конвенції) .

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити, оскільки примирення між сторонами не можливе, сторони подружніх відносин не підтримують, сім`я фактично не існує та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ст.183 СК України, з урахуванням матеріального стану сторін, суд вважає необхідним присудити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням ст.136 ЦПК України та ст.8 ЗУ «Про судовий збір», ухвалою суду від 08 квітня 2021 року позивач була звільнена від сплати судового за подання позовної заяви.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1816,00 гривень (за вимогу про розірвання шлюбу 908 грн. 00 коп. та стягнення аліментів 908 грн. 00 коп.).

Відповідно до ст.141, 142 ЦПК України ураховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне покласти судові витрати на відповідача і стягнути з останнього до державного бюджету 50 відсотків установленого розміру судового збору.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.7, 12, 13, 76, 141, 263, 264, 265, 272 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 104, 105, 110, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 16 червня 2017 року, Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №212, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - розірвати. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН- НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН- НОМЕР_4 ), аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_5 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи стягнення з 22 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН- НОМЕР_3 ), на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Т.В. Давидовська 28.04.2021