ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/8/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ І.О.

за участю

представника скаржника Шевчука Д.М.;

представника приватного виконавця Руткової Ю.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Приватний виконавець Виконавчого округу міста Київ Кісельова Віталіна Володимирівна, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», на дії приватного виконавця та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - скаржник, ОСОБА_1 ) звернулась до суду зі скаргою на неправомірні дії Приватного виконавця Виконавчого округу міста Київ Кісельової Віталіни Володимирівни (далі - приватний виконавець Кісельова В.В.), у якій також просить визнати протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у на виконані у приватного виконавця Кісельової В.В. перебуває виконавчий лист №2-507/12 виданий Дарницьким районним судом м. Києва 24.10.2013 року про стягнення солідарно з ТОВ «Кварта» та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції заборгованості за кредитним договором у розмірі 766 108,09 грн.

20.05.2020 року постановою приватного виконавця Кісельової В.В. відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа, а постановою від 28.05.2020 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно скаржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 843 918,89 грн.

Вважаючи зазначені постанови приватного виконавця Кісельової В.В. про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника незаконними, скаржник послалася на те, що стягувачем порушено строки пред`явлення виконавчого документа до виконання та підписання від імені стягувача заяви про відкриття виконавчого провадження особою, яка не мала відповідних повноважень.

Окрім того, вказала, що виконавче провадження відкрито за відсутністю заборгованості боржника.

Вважає, що враховуючи всі зазначені обставини, дії приватного виконавця Кісельової В.В., які вчинялися у виконавчому провадженні №62143965, є незаконними, а відтак винесені останнім постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.05.2020 року та про арешт майна боржника від 28.05.2020 року підлягає визнанню протиправними та скасуванню.

У судовому засіданні представник скаржника заявлені у скарзі вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник приватного виконавця у судовому засіданні заперечив проти вимог скарги, надав пояснення разом з матеріалами виконавчого провадження №62143965 та просив відмовити у задоволенні скарги.

Заінтересована особа - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання свого представника не направила, однак у матеріалах справи наявні пояснення у яких її представник просить відмовити у задоволенні скарги..

Зважаючи на те, що згідно з нормою ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) неявка представника заінтересованої особи не є перешкодою для розгляду скарги, суд ухвали провести судове засідання за його відсутності.

Вислухавши доводи учасників сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Згідно вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження, на виконані у приватного виконавця Кісельової В.В. перебуває виконавчий лист №2-507/12 виданий Дарницьким районним судом м. Києва 24.10.2013 року про стягнення солідарно з ТОВ «Кварта» та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції заборгованості за кредитним договором у розмірі 766 108,09 грн., за яким 20.05.2020 року стягувач звернувся до приватного виконавця з заявою про відкриття виконавчого провадження.

20.05.2020 року постановою приватного виконавця Кісельової В.В. відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа, а постановою від 28.05.2020 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно скаржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 843 918,89 грн.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_1 , як на підставу для її задоволення, посилалася на те, що всі виконавчі дії, які вчинялися у виконавчому провадженні №62143965, зокрема винесення приватним виконавцем постанов про відкриття виконавчого провадження від 20.05.2020 року та про арешт майна боржника від 28.05.2020 року, є незаконними, оскільки на її думку стягувачем порушено строки пред`явлення виконавчого документа до виконання, заява про відкриття виконавчого провадження від імені стягувача підписана особою, яка не мала відповідних повноважень, а також виконавче провадження відкрито за відсутністю заборгованості боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час видачі виконавчого листа) виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом одного року, якщо інше не передбачено законом.

А п. 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 02.06.2016) встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом від 02.06.2016.

За рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 № 3-рп/2001 зазначено, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до чч. 4, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Так, відповідно до матеріалів виконавчого провадження (копії), які надані суду, вбачається, що остання зазначена на виконавчому листі № 2-507/12, виданого 24.10.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва, відмітка державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу датована «06.12.2018 року». Підставою повернення значиться п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, суд відхиляє твердження скаржника щодо пропущення стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки останнім днем для подачі заяви про примусове виконання вказаного виконавчого листа є 06.12.2021 року, а тому постанова приватного виконавця Кісельової В.В. від 20.05.2020 року у ВП № 62143965 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-507/12, виданого 24.10.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва, прийнята у строки визначені Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, судом не приймаються доводи скарги відносно того, що за кодом відсутня юридична особа ПАТ АТ «Райффайзен Банк Аваль», яка визначена стягувачем у оспорюваний постанові, оскільки заочним рішенням від 17 квітня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції заборгованість, а тому виконавчий лист був виданий на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції із значенням коду ЄДРПОУ останньої - 23494105, яка відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України є відокремленим структурним підрозділом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Отже, оскільки судом не встановлено неправомірних дій приватного виконавця Кісельової В.В. щодо виконання виконавчого листа № 2-507/12, виданого 24.10.2013 року, зокрема і винесення останнім постанов про відкриття виконавчого провадження від 20.05.2020 року та про арешт майна боржника від 28.05.2020 року, суд відмовляє скаржнику у задоволенні вимог скарги у повному обсязі.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись стст. 13, 352, 354, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Приватний виконавець Виконавчого округу міста Київ Кісельова Віталіна Володимирівна, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», на дії приватного виконавця та скасування постанов - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.