Єдиний унікальний номер 725/541/21
Номер провадження 2/725/97/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що внаслідок ДТП, яка мала місце 15.08.2019 року о 19 год. 00 хв. було пошкоджено належний їй на праві власності транспортний засіб марки Fiat Scudo д.н.з. НОМЕР_1 . У відповідності до висновку експерта №11-02-20 від 20.02.2020 року матеріальний збиток, завданий їй в результаті пошкодження вказаного транспортного засобу при ДТП, яка мала місце 15.08.2019 року, становить 77586,01 грн.

Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.11.2019 року, яка частково змінена постановлю Чернівецького апеляційного суду від 13.12.2019 року ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz S 350 д.н.з. НОМЕР_2 , було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП по факту ДТП, яка мала місце 15.08.2019 року о 19 год. 00 хв. в м.Чернівці по вул. Головній, 235 та в результаті якої було пошкоджено її автомобіль марки Fiat Scudo д.н.з. НОМЕР_1 .

Вказувала на те, що цивільно-правова відповідальність винуватця ОСОБА_2 , як особи, яка правомірно експлуатує забезпечений транспортний засіб марки «Mercedes-Benz S350» державний номерний знак НОМЕР_3 (на день ДТП реєстраційний номер автомобіля змінено з НОМЕР_3 на НОМЕР_4 ) станом на 15.08.2019 була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AM / 4545971 згідно якого розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю - складає 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - складає 100 000 грн.

У встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки ОСОБА_2 було подано до вказаної страхової компанії заяву про настання страхового випадку, а саме ДТП, яка мала місце 15.08.2019 року. Крім того, позивач зверталась до відповідача з вимогою про виплату їй страхового відшкодування шляхом направлення на його адресу відповідного листа, який отриманий ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» 26.06.2020 року. Натомість, станом на момент звернення до суду з даним позовом, відповідач жодним чином на вказану заяву не відреагував та не виплатив їй страхове відшкодування, хоча за змістом ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний був протягом 15 днів прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або ж про відмову у такій виплаті та направити їй відповідне письмове повідомлення. Оскільки відповідач у встановлений не прийняв відповідного рішення та не здійснив виплату їй страхового відшкодування, вважає, що останній має нести цивільно-правову відповідальність за невиконання вказаного зобов`язання у вигляді сплати пені та інфляційних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також пені відповідно до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З урахуванням уточнених позовних вимог, вказувала на те, що сума страхового відшкодування становить 68248,57 грн. з розрахунку 77 586,01 грн. - 8 537,44 (ПДВ) - 2 000 грн. (франшиза) 1200,00 (евакуація ТЗ), при починаючи з 91 дня від вручення заяви про виплату страхового відшкодування до відповідача слід застосовувати відповідальність за неналежне виконання грошового зобов`язання відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також пеня за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. Таким чином, вважає розрахунковим періодом для нарахування штрафних санкції з 25.09.2020 року по 29.03.2021 року, а в подальшому відповідно до вимог ч. 10 ст. 265 ЦПК України - до повного виконання судового рішення.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, з урахуванням останньої редакції уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування за шкоду завдану автомобілю марки Fiat Scudo державний номерний знак НОМЕР_1 у сумі 68 248, 57 грн.; інфляційне збільшення суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування у розмірі 3 821,92 грн. за період з 25.09.2020 року по 29.03.2021 року включно; 3 % річних нарахованих на суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 1043,36 грн. за період з 25.09.2020 року по 29.03.2021 року включно; пеню, в порядку п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», нараховану на суму несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування у розмірі 4 220,19 грн. за період з 25.09.2020 року по 29.03.2021 року включно; стягнути з відповідача на її користь судові витрати за сплату судового збору, проведення авто-товарознавчої експертизи та за оплату професійної правничої допомоги адвоката, розмір яких складає 21764 грн. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, просила пеню, інфляційне збільшення суми основного боргу та 3 % річних нараховувати до стягнення на суму 68 248,57 грн., за правилами зазначеними в мотивувальній частині рішення суду по даній справі та стягнути з відповідача на її користь за період починаючи з 30.03.2021 року до моменту повного виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

На вказану позовну заяву, в її первісній редакції, відповідач направив відзив в якому вказував на те, що заява про виплату позивачу страхового відшкодування отримана відповідачем 30.06.2020 року та за результатами здійсненого відповідачем розрахунку було встановлено розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті в сумі 68248,57 грн., за вирахуванням суми витрат на евакуацію автомобіля, франшизи та ПДВ на вартість запчастин.

При цьому, відповідач вважає, що відповідальність за неналежне виконання зобов`язання страховим може нести виключно в межах передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у вигляді пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, яка в даному конкретному випадку підлягає стягненню за період з 29.09.2020 року (граничний строк для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування) по 02.02.2021 року (дата звернення до суду з позовом) в сумі 2843,85 грн.

Щодо витрат на правову допомогу просив застосувати принцип пропорційності, а також виходити із обсягу надати адвокатом послуг, часом витраченим на виконання відповідних робіт, а також складності справи та ціни позову.

В судове засідання сторони не зявились, хоча належним чином повіомлялись судом про час та місце розгляду справи, від предстанвика позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, решта учасників процесу про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.11.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а/с 20).

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 13.12.2019 року вказану постанову змінено в частині виключення з постанови суду першої інстанції посилання про порушення ОСОБА_2 п. 14.6а) ПДР України, а саме здійснення маневру обгону на перехресті (а/с 21-23).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зі змісту вказаних судових рішень вбачається, що 15.08.2019 року о 19 год. 00 хв. в м. Чернівці по вул. Головна, 235 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz S 350 д.н.з. НОМЕР_2 , при виконанні маневру обгону, не переконався, що смуга руху в яку він мав намір повернутися вільна та виконавши маневр обгону на перехресті допустив зіткнення з автомобілем марки Fiat Scudo д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 в ході чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За змістом ст. 949 ЦК України, договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням.

Згідно п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

В рамках судового розгляду даного спору судом витребувано у відповідача копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/4545971.

Зі змісту вказаного страхового полісу вбачається, що станом на момент ДТП відповідальність водія транспортного засобу марки «Mercedes-Benz S 350 д.н.з. НОМЕР_3 (в подальшому номерний знак автомобіля змінений на НОМЕР_2 ) була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай».

24 червня 2020 року ОСОБА_1 по пошті звернулась до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду завдану її транспортному засобу внаслідок ДТП, яка мала місце 15.08.2019 року о 19 год. 00 хв. в м. Чернівці по вул. Головна, 235 за участю застрахованого транспортного марки «Mercedes-Benz S 350 д.н.з. НОМЕР_2 (до зміни номерного знаку - НОМЕР_3 ) під керуванням ОСОБА_2 (а/с 30-34).

Відповідно до повідомлення ПАТ «Укрпошта» від 19.08.2020 року, направлене ОСОБА_1 на адресу відповідача поштове відправлення в якому містилась вказана вище заява 26.06.2020 року вручене уповноваженій особі ТОВ СК «Ю.Ес.Ай» (а/с 35).

У тексті відзиву представник відповідача вказує на те, що зазначена заява отримана відповідачем 30.06.2020 року, натомість будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин та спростування доводів позивача представником позивача не надано, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що датою отримання страховою компанією заяви позивача про виплату страхового відшкодування є саме 26.06.2020 року, що підтверджується повідомленням ПАТ «Укрпошта».

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Так, п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

За наслідками судового розгляду даного спору встановлено, що відповідач, отримавши заяву позивача про виплату страхового відшкодування, у встановленні законом строки не прийняв передбаченого ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення, що також підтверджується текстом відзиву в якому представник відповідача не заперечував той факт, що відповідне рішення у строк 90 днів з моменту отримання повідомлення страховиком не приймалось та сума страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_1 виплачена не була.

Як вбачається з висновку експерта №11-02-20 від 20.02.2020 року, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки Fiat Scudo д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження під час ДТП 15.08.2019 року станом на дату виконання експертизи становить 77586,01 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту на дату виконання експертизи становить 197110 грн. (а/с 45 зворот).

У відповідності до правового висновку, сформованого Верховним судом у постанові від 02.10.2019 року у справі №161/2017/16-ц, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто, вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати.

У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, потерпілий має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Відтак, в силу приписів частини 2 статті 14 ЦК України страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ.

Наведене випливає також з приписів частини 2 статті 1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається зі змісту уточнених позовних вимог, позивач вважає, що розмір страхового відшкодування становить 68248,57 грн. з розрахунку 77 586,01 грн. - 8 537,44 (ПДВ) - 2 000 грн. (франшиза) 1200,00 (евакуація ТЗ), та з урахування вище наведеного, також висновку експерта №11-02-20 від 20.02.2020 року, вимог ст. 11 ЦПК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначеної суми страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановлену договором або законом.

Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як вбачається з положень ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, факт реєстрації відповідачем заяви позивача 30.06.2020 року не спростовує того, що фактично така заява ним була отримано 26.06.2020 року, оскільки це підтверджується повідомленням ПАТ «Укрпошта» від 19.08.2020 року, відповдіно до якого направлене ОСОБА_1 на адресу відповідача поштове відправлення 26.06.2020 року вручене уповноваженій особі ТОВ СК «Ю.Ес.Ай» (а/с 35).

З урахуванням регламентованого ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у такій виплаті, прострочення виплати страхового відшкодування має місце з наступного дня після спливу відповідного строку, а тому суд приходить до висновку, що з відподіача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 25.09.2020 року по 29.03.2021 року відповідно до заявлених позовних вимог, в сумі 4220,19 грн.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, з 25.09.2020 року по 29.03.2021 року (момент уточнення заявлених позовних вимог, як просила позивач), з відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційні в сумі 3821,92 грн. та 3 % річних в розмірі 1043,36 грн.

У відповідності до вимог ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

З системного аналізу положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України вбачається, що нарахування інфляційних втрат до моменту виконання рішення такою нормою не передбачено, а тому позовна вимога про нарахування інфляційних втрат після 29.03.2021 року задовленню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповдіно до розрахункової квитанції №649008 від 20.02.2020 року позивач понесла витрати на залучення есперта в сумі 3200 грн.

Крім того, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вказані вище судові витрати підлягають стягнення з позивача на користь відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Так, одночасно з поданням позовної заяви позивач вказала попередній орієнтовний розрахунок судових витрат до якого включила витрати на правову допомогу в сумі 17656 грн.

У відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у тексті відзиву позивач просив врахувати співмірність витрат на правову допомогу із складністю справи, а також встановити дійсність та необхідність тих послуг, які включені у розрахунок.

Дослідивши матеріали справи в сукупності із наданими представником позивача доказами, а саме договором про надання правової допомоги від 10.01.2020 року з додатковою угодою від 10.01.2020 року, розрахунком суми гонорару від 02.02.2020 року, актом виконаних робіт від 02.02.2021 року, розрахунковою квитанцією №578928 від 02.02.2021 року, суд приходить до висновку, що позивач дійно понесла такі витрати, при цьому послуги адвоката пов`язані з підготовкою заяви про виплату страхового відшкодування та підготовку опису вкладенні до експрес листа з кур`єрською доставкою були наданні позивачу до моменту порушення її прав з боку відповідача, у зв`язку з чим такі витрати на правову допомогу не підлягають стягненню відповідача на користь позивача, оскільки станом на момент написання такої заяви адвокатом права позивача з боку відповідача ще порушеними не були. Розмір інших витрат є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та складністю справи, у зв`язку з чим такі витрати в порядку ст. 141 ЦПК України підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 22, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 14, 610, 611, 625, 949, 988, 990, 992, 1187, 1192 ЦК України ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 116, 117, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (ідентифікаційний код 32404600) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , страхове відшкодування за шкоду завдану автомобілю марки Fiat Scudo д.н.з. НОМЕР_1 в сумі 68248,57 грн. (шістдесят вісім тис. двісті сорок вісім грн. 57 коп.), інфляційне збільшення суми несвоєчасно виплшаченого страхового відшкодування за період з 25.09.2020 року по 29.03.2021 року в сумі 3821,92 грн., 3 % річних нарахованих на суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 1043,36 грн. за період з 25.09.2020 року по 29.03.2021 року, а також пеню за період з 25.09.2020 року по 29.03.2021 року в розмірі 4220,19 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (ідентифікаційний код 32404600) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 судовий збір в сумі 908 грн., витрати на залучення експерта в розмірі 3200 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 14713,20 грн.

Пеню та три відсотки річних нараховувати за період з 30 березня 2021 року до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна