Провадження №2/760/4660/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Усатової І.А.,
при секретарі Омелько Г.Т.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування акту спеціального розслідування нещасного випадку,-

В С Т А Н О В И В:

У вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з зазначеним позовом до Солом`янського районного суду міста Києва, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати акт спеціального розслідування нещасного випадку від 27.06.2019 за формою Н-5, що стався 23 січня 2019 року у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України;
визнати, що раптова смерть чоловіка позивача військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України капітана юстиції ОСОБА_2 , 1981 року народження, яка сталася при проходженні військової служби, пов`язана з виконанням службових обов`язків.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що її чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на території зони відчуження, що зазнала забруднення внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС.
За фактом смерті ОСОБА_2 проведено експертне дослідження від 24.01.2019 № 17, а Головним управлінням Національної гвардії України проведено службове розслідування нещасного випадку на виконання вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346.
За результатами вказаного службового розслідування складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку що стався 23 січня 2019 року у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, від 27.06.2019 за формою Н-5.
22 липня 2019 року позивач особисто отримала Акт спеціального розслідування та надала до нього свої письмові заперечення.
Позивач вважає, що комісією з спеціального розслідування у згаданому Акті встановлено помилкові висновки, виходячи з такого.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.4, 3.8 Порядку випадок смерті чоловіка позивача мав бути розслідуваний та визначені обставини, які б вказували на зв`язко (або його відсутність) з виконанням ним службових обов`язків, та, як наслідок, складені протоколи Н-1 або НТ.
Згідно з п. 3.9 Порядку випадок смерті чоловіка позивача повинен вважатися таким, що трапився «при виконанні службових обов`язків», якщо якщо він трапився в період проходження служби під час:
виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні;
перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час;
прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами.
Як вбачається з Акту спеціального розслідування: «23.01.2019 капітан юстиції ОСОБА_2 виконував обов`язки чергового офіцера від керівного складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. З метою перевірки несення служби вартами по охороні ДСП ЧАЕС…вирушив на зазначений об`єкт…в СП «Семіходи» після перевдягання у форму, в якій несуть службу на об`єкті, офіцеру стало погано, після чого він втратив свідомість. Медична допомога, яку надавали медичні працівники, позитивного результату не дала, близько 22:22 год. лікарі констатували смерть».
Позивач наголошує, що висновки комісії щодо того, що причини нещасного випадку відсутні у зв`язку з відсутністю травмування, є хибними.
Відповідно до п. 4.8 Порядку для встановлення причин нещасних випадків (у тому числі поранень) і розроблення заходів щодо запобігання подібним випадкам комісія із спеціального розслідування має право вимагати від керівника підрозділу створення експертної комісії із залученням експертів-спеціалістів науково-дослідних, проектно-конструкторських та інших організацій, органів виконавчої влади та державного нагляду за охороною праці. Після ознайомлення з необхідними матеріалами, обстеження місця події та проведення необхідних розрахунків експертна комісія складає висновок, у якому стисло викладаються обставини, визначаються причини травмування, гострого професійного захворювання (отруєння), зазначаються допущені порушення вимог нормативно-правових актів про охорону праці, а також заходи щодо запобігання подібним випадкам. Висновок експертної комісії викладається чітко, у стверджувальній формі.
З урахуванням посилання комісії на висновок експертного дослідження від 24.01.2019 № 17 від 08.05.2019, виданого комунальним закладом «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», в якому вказано, що смерть настала внаслідок гострої крововтрати через розрив розшаровуючої аневризми грудного відділу аорти, позивачу не зрозуміло, чому комісія встановила відсутність причин травмування.
Відповідно до запиту в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України від 20.05.2019 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» щодо зв`язку (або відсутності) смерті військовослужбовця з виконанням ним службових обов`язків було надано постанову медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» від 22.05.2019 № 3, де зазначено, що смерть військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 пов`язана з проходженням військової служби.
Беручи до уваги вказану постанову, позивач наголошує, що стосовно п.п. 3.10, 3.11 Порядку комісія не мала достатніх підстав визнати смерть ОСОБА_2 не пов`язаною з виконанням ним службових обов`язків, оскільки на підставі постанови неможливо визначити такий зв`язок або його відсутність.
Також позивач вважає, що комісією недостатнім чином розглянуто питання щодо таких причин травмування як гостре професійне затоварювання у визначенні, викладеному в п. 2.1 Порядку, що спричинені значним фізичним навантаженням та перенапруженням окремих органів і систем людини. Проходження служби в Національній гвардії України ОСОБА_2 супроводжувалося постійними фізичними та психологічними навантаженнями. Крім цього, виконання службових обов`язків відбувалося у зоні іонізуючого випромінювання, що також могло погіршувати стан здоров`я ОСОБА_2 . Позивач вважає, що перелічені фактори спричинили розвиток захворювання її чоловіка, виявлення якого було неможливим при проведенні щорічних медичних оглядів, тому його смерть настала при уявному здоров`ї для оточуючих.
Позивач звертає увагу, що згідно з п. 2.2 Порядку за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків. Відповідно до п. 2.4 Порядку якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ*.
У порушення вказаних положень комісія вирішила не складати акти за формами Н-1* або Н-Т*, що зазначеним Порядком не передбачено.
Комісією проігноровано положення ст. 24 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», в якій визначено чіткий перелік обставин, коли військовослужбовець вважається таким, що виконує обов`язки військової служби.
З урахуванням викладеного позивач просив задовольнити позов.
Протоколом автоматичного розподілу від 23 вересня 2020 року справу розподілено на суддю Усатову І.А.
Ухвалою судді від 26 вересня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
29 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач вказав, що відповідно до висновку експертного дослідження від 24.01.2019 № 17 від 08.05.2019, виданого комунальним закладом «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», смерть ОСОБА_2 настала внаслідок гострої крововтрати як наслідок розриву розшаровуючої аневризми грудного відділу і не пов`язана з виконанням службових обов`язків.
Відповідно до п. 3.11 Порядку комісія визнала, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, якщо нещасний випадок стався у разі природної смерті або самогубства, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування.
Також відповідач вважає твердження позивача про таку причину травмування ОСОБА_2 як гостре професійне захворювання у визначенні, викладеному в п. 2.1 Порядку, що спричинені значним фізичним навантаженням та перенапруженням окремих органів і систем людини, не підтвердженими жодними доказами та необґрунтованими.
З урахуванням викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову.
12 листопада 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив.
Позивач наголошує, що комісією в Акті спеціального розслідування підтверджено, те, що акти за формою Н-1* або Н-Т* не складалися, але причини цього не вказуються.
Стосовно твердження відповідача, що смерть ОСОБА_2 носила природній характер, позивач вказує, що відповідно до судово-медичної класифікації смертей природна смерть це закономірне припинення діяльності організму внаслідок повного вичерпання його фізіологічних властивостей, що спостерігається при глибокій старості, значній недоношеності або наявності несумісних з життям вад анатомі фізіологічного характеру. На відміну від цього ненасильницька раптова (нагла) смерть це смерть, яка настає несподівано, серед уявного здоров`я, від хвороби, що перебігала приховано для оточуючих.
Виходячи з викладеного, позивач наголошує, що смерть ОСОБА_2 настала при уявному здоров`ї, від хвороби, що перебігала приховано для оточуючих.
13 листопада 2019 року до суду надійшли заперечення на відповідь.
Відповідач наполягає, що ОСОБА_2 помер природною смертю у період проходження військової служби, а не внаслідок виконання службових обов`язків.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 закону України «Про Національну гвардію України» особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників.
Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.2005.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
На виконання вимог «Порядку розслідувань та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України»,затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 (далі Порядок). За результатами зазначеного розслідування 27.06.2019 складено Акт розслідування 27.06.2019 о 19:20 год. за формою Н-5 відповідно до Додатку 4 Порядку.
Пунктом 3.11 Порядку передбачено, що Комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався, зокрема, у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування.
У судово-медичній класифікації смерті природна смерть це закономірне припинення діяльності організму внаслідок повного вичерпання його фізіологічних можливостей, що спостерігається при глибокій старості, значній недоношеності або наявності несумісних з життям вад анатомо-фізіологічного розвитку. Вид смерті визначають або за чинником навколишнього середовища, або за хворобою системи органів, які призвели до настання смерті. Ненасильна смерть за родом об`єднує раптову (наглу) смерть, яка настає несподівано, серед уявного здоров`я, від хвороби, що перебігала приховано для оточуючих.
Як встановлено судом та вказується в Акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23 січня 2019 року у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, від 27.06.2019 за формою Н-5, 23 січня 2019 року капітан юстиції ОСОБА_2 , виконуючи обов`язки чергового офіцера від керівного складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, з метою перевірки несення служби вартами по охороні ДСП ЧАЕС разом з особовим складом варт вирушив на зазначений об`єкт електропотягом «Славутич санітарний пропускник Семіходи». У СП «Семіходи» після перевдягання у форму, в якій несуть службу на об`єкті, офіцеру стало погано, після чого він втратив свідомість. Медична допомога, яку надавали медичні працівники, позитивного результату не дала, близько 22:22 год. лікарі констатували смерть.
Відповідно до постанови медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» від 22.05.2019 № 3 смерть військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 пов`язана з проходженням військової служби.
Таким чином, смерть капітана юстиції ОСОБА_2 настала під час виконання ним обов`язків військової служби відповідно до положень ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок».
Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідачем не надано будь-яких висновків судово-медичної експертизи чи органів досудового розслідування про природну смерть ОСОБА_2 та не надано жодних доказів на спростування доводів позивача.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги стосовно визнання раптової смерті військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України капітана юстиції ОСОБА_2 , 1981 року народження, при проходженні військової служби, пов`язаною з виконанням службових обов`язків.
Згідно з п. 2.2 Порядку за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Також відповідно до п. 2.4 Порядку якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ*.
У порушення вказаних положень комісія склала лише Акт за формою Н-5*, вказавши в ньому, що, керуючись вимогами п. 2.1 наказу МВС України від 27.12.2002 № 1346 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України», дійшла висновку, що факт травмування ОСОБА_2 відсутній, тому акт за формою Н-1* або Н-Т* не складається.
Насправді наказ МВС України від 27.12.2002 № 1346 не містить пункту 2.1.
Такими чином, Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23 січня 2019 року у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, від 27.06.2019 за формою Н-5, складений з порушенням п.п. 2.2., 2.4 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346.
На підставі викладеного суд вважає, що Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23 січня 2019 року у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, від 27.06.2019 за формою Н-5 ухвалений не на підставі вимог чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.
Суд, керуючись статтями 3, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 102, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування акту спеціального розслідування нещасного випадку задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати акт спеціального розслідування нещасного випадку від 27.06.2019 за формою Н-5, що стався 23 січня 2019 року у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Визнати, що раптова смерть військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України капітана юстиції ОСОБА_2 , 1981 року народження, яка сталася при проходженні військової служби, пов`язана з виконанням службових обов`язків.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Усатова І.А.