ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6241/21 Справа № 205/4822/19 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агростеп-1 до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року ТОВ Агростеп-1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ Агростеп-1 посилалися на те, що відповідно до платіжного доручення №51 від 08 січня 2019 року ТОВ Агростеп-1 помилково через ПАТ Банк Восток перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_1 кошти у розмірі 125 000 грн. без ПДВ. Призначення платежу - оплата за юридичні послуги відповідно до договору від 02 січня 2019 року №01/01. Оскільки ТОВ Агростеп-1 не укладало жодних договорів з ФОП ОСОБА_1 , докази фіксації факту вчинення такого правочину відсутні, а тому відсутні і правові підстави для перерахунку коштів відповідачу та їх набуття відповідачем. Таким чином, відсутність будь-яких договірних правовідносин та зобов`язань між сторонами, які були б підставою для перерахування грошових коштів вказує на те, що вказану грошову суму було перераховано на рахунок відповідача безпідставно. На звернення позивача про повернення у добровільному порядку безпідставно набутих коштів відповідач належним чином не відреагувала, грошові кошти не повернула. На підставі викладеного ТОВ Агростеп-1 просили суд стягнути з відповідача суму безпідставно набутих коштів у розмірі 125 000 грн. та судові витрати у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року провадження у справі за позовом ТОВ Агростеп-1 до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів було закрито з тих підстав, що справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства (т.1 а.с.128, 129).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року залишено без змін (т.1 а.с.176-178).

Постановою Верховного Суду від 15 квітня 2020 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.1 а.с.207-212).

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2021 року задоволено позовні вимоги ТОВ Агростеп-1. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ТОВ Агростеп-1, ІПН: 35340461, безпідставно набуті грошові кошти в сумі 125 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ТОВ Агростеп-1, ІПН: 35340461 судові витрати у розмірі 1 921 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 02 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ Агростеп-1 в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ Агростеп-1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду від 02 квітня 2021 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Таким чином, зазначена правова норма застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, в тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків належать, зокрема договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватися тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

З матеріалів справи вбачається, відповідно до платіжного доручення № 51 від 08 січня 2019 року ТОВ Агростеп-1 через ПАТ Банк Восток перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_1 кошти у розмірі 125 000 грн. без ПДВ. Призначення платежу - оплата за юридичні послуги відповідно до договору від 02 січня 2019 року № 01/01 (а.с. 8).

Встановлено, будь-яких договорів між ТОВ Агростеп-1 та ФОП ОСОБА_1 не укладалося.

06 квітня 2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист з проханням протягом п`яти днів з дня отримання цього листа повернути помилково перераховані кошти у розмірі 125 000 грн. на рахунок ТОВ Агростеп-1 (а.с. 15).

15 квітня 2019 року ОСОБА_1 отримала вищезазначений лист, що підтверджується її особистим підписом у повідомленні про вручення поштового відправлення, однак грошові кошти позивачу не повернула (а.с. 19).

Відповідно до інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців 16 квітня 2019 року ФОП ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність (а.с. 12-14).

Матеріалами справи підтверджено, що грошові кошти у розмірі 125 000 грн. дійсно були перераховані позивачем на рахунок відповідача (а.с. 67).

Вказані обставини підтверджені випискою по рахунку ФОП ОСОБА_1 в АТ Ощадбанк та не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.

Таким чином, враховуючи, що грошові кошти у розмірі 125 000 грн. були перераховані позивачем на рахунок відповідача, у матеріалах справи відсутні докази набуття відповідачем коштів за договірними правовідносинами щодо цього майна, інші підстави набуття відповідачем вказаних коштів судом не встановлено, вимоги позивача про стягнення безпідставно набутих грошових коштів є законними та обґрунтованими.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ Агростеп-1 до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів.

В апеляційній скарзі відповідач вказувала, що вказані грошові кошти були дійсно перераховані позивачем на її рахунок, але були зняті частинами без її відома через банкомат Машкарою І.М. - особою, яка допомагала їй у веденні бухгалтерії, та ОСОБА_2 .

Слід зазначити, у справі встановлено, слідчим АНД ВП ДВП ГУ НПУ проводилося досудове розслідування кримінального провадження № 0000142 від 28 лютого 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 191, ч.4 ст. 185 КК України. В межах вказаного кримінального провадження № 0000142 від 28 лютого 2019 року було повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 191, ч.4 ст. 185 КК України (т.2 а.с.47-52).

15 липня 2020 року ОСОБА_3 оголошено підозру за ч.3 ст. 191, ч.4 ст. 185 КК України, що встановлено ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року, якою відмовлено у клопотанні прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області Федика О.Р про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000142 від 24 травня 2019 року та зобов`язано підозрювану ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду.

За даними ЄДРСР встановлено, що наразі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000142 перебуває на розгляді у Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська.

Також встановлено, СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалося досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000298 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року накладено арешт, зокрема, на грошові кошти в розмірі 365000 гривень, що перебувають на банківському рахунку ФОП ОСОБА_1 , відкритому в АТ «Ощадбанк».

За даними ЄДРСР встановлено, що наразі вказане кримінальне проваження, внесене до ЄРДР за №0000298, перебуває на розгляді у Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська.

Вирок у кримінальному провадженні №0000142 відносно ОСОБА_3 та вирок кримінальному провадженні №0000298 відносно ОСОБА_2 судом не ухвалювалися.

Вказані кримінальні провадження до теперішнього часу перебувають на розгляді в Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська.

Таким чином, у справі встановлено факт безпідставного перерахування грошових коштів ТОВ Агростеп-1 у сумі 125 000 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог, відсутність підстав задоволення позовних вимог позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 вересня 2021 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова