ЄУН № 337/4694/21
Провадження № 2/337/2335/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

На розгляді Хортицького районного суду м.Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованост.

Разом з позовом позивач надав клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 131,3 м.2 та будинок АДРЕСА_2 загальною площею 130,5 м.2 що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером № :04:002:0111 за адресою: АДРЕСА_3 . Та заборони ОСОБА_2 здійснювати будь які дії з відчуження та/або передачі третім особам в заставу та будь яке інше забезпечення зобов`язань нерухомим майном, а саме житловими будинками житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 131,3 м.2 та будинок АДРЕСА_2 загальною площею 130,5 м.2 що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером № :04:002:0111 за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксації судового процесу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вимогами статті 151 ЦПК України, передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна, крім іншого, містити обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що на підставі виконавчого напису, який оскаржується позивачем, та який він вважає незаконним, здійснюються відрахування із доходів позивача кожного місяця, що на думку заявника в подальшому може призвести до порушення його прав та законних інтересів, за умови задоволення позову.

Виходячи із заявлених позовних вимог, суд вважає обґрунтованими доводи заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову, може ускладнити виконання майбутнього судового рішення по справі, у разі задоволення позову, тому, суд вважає, що захід забезпечення позову, який просить застосувати заявник є співмірним із позовними вимогами.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття „ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи „Каіч та інші проти Хорватії Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.

За викладених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, з метою захисту прав та законних інтересів заявника до розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову до набрання рішенням законної сили, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_4 загальною площею 130,5 м.2 що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером № :04:002:0111 за адресою: АДРЕСА_3 . Та заборони ОСОБА_2 здійснювати будь які дії з відчуження та/або передачі третім особам в заставу та будь яке інше забезпечення зобов`язань нерухомим майном, а саме житловими будинками житловий будинок АДРЕСА_5 АДРЕСА_3 .

У відповідності до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, у зв`язку з чим у тексті ухвали зазначаються відомості про стягувача та боржника визначені ст. 4 Закону України „Про виконавче провадження.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_4 загальною площею 130,5 м.2 що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером №:04:002:0111 за адресою: АДРЕСА_3 .

Заборонити ОСОБА_2 здійснювати будь які дії з відчуження та/або передачі третім особам в заставу та будь яке інше забезпечення зобов`язань нерухомим майном, а саме житловими будинками житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 131,3 м.2 та будинок АДРЕСА_2 загальною площею 130,5 м.2 що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером №:04:002:0111 за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_2 , яка заарестована за адресою: АДРЕСА_7 ).

Копію ухвали направити заявнику, відповідачу.

Роз`яснити сторонам положення ч. 4 ст. 157 ЦПК України, відповідно до якої, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Г.Є.Гнатик