ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 квітня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/172/20

Головуючий у першій інстанції Овчарик В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/549/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2020 року у складі судді Овчарика В.М., повний текст якого складений 28.12.2020 у м. Ічня Чернігівської області,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання повернути встановлені три гранітні пам`ятники до попереднього стану, стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь вартість встановлених платформ в сумі 10 500,00 грн, вартість надгробків із мармурової крихти в сумі 5 400,00 грн, стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь дитячого будинку у м. Ічня Чернігівської області моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 16.04.2019 він усно домовився з відповідачами про виготовлення і встановлення трьох гранітних надмогильних пам`ятників. Зі слів останніх, ціна за виготовлення одного пам`ятника складала 7 400,00 грн. Як завдаток позивачем були сплачені кошти в сумі 4 500,00 грн. Через деякий час пам`ятники були встановлені, проте, один з них був виконаний не повністю. Не зважаючи на це, рахунок по виконанню робіт позивач оплатив повністю в загальній сумі 22 595,45 грн. Після закінчення виконання робіт, старі пам`ятники з мармурової крихти зникли, а також зникли три гранітні плити.

На думку позивача, саме ОСОБА_2 забрав старі пам`ятники, які так і не повернув. Вказані обставини негативно вплинули на його здоров`я, у зв`язку з чим позивачу були спричинені моральні збитки.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Доводи скарги зводяться до того, що в порушення статті 12 ЦПК України, суд взяв до уваги лише пояснення відповідачів та покази свідків, які виступали з їх боку. Саме їх покази не можна було визнавати достовірними та належними, а пояснення та доводи позивача, навпаки, підтверджують заявлені ним вимоги, які суд помилково визнав недоведеними.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі просять залишити рішення без змін, звертаючи увагу на те, що суд дійшов вірного висновку про те, що позивачем не надано належних доказів, які б дали змогу дійти висновку, що ОСОБА_2 забрав надгробні пам`ятники та надгробні плити, а також, що між сторонами мала місце домовленість про купівлю та встановлення пам`ятників.

Вислухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 статті 76 Кодексу вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. ст. 77 80).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 у квітні 2019 року було укладено усну домовленість про купівлю трьох комплектів гранітних пам`ятників, які позивач мав намір поставити рідним на кладовищі в с. Гмирянка Ічнянського району Чернігівської області. Для цього ОСОБА_1 надав ОСОБА_4 завдаток в сумі 4 500,00 грн, а решту 18 000,00 грн позивач перерахував ОСОБА_3 на її банківський рахунок, який надав йому ОСОБА_2 . Згодом гранітні пам`ятники були встановлені взамін старих, однак, у подальшому, ці гранітні пам`ятники та гранітні плити зникли.

Кошти у сумі 18 000,00 грн ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 13.05.2019, як приватному підприємцю, яка отримала замовлення від ОСОБА_1 на купівлю гранітних пам`ятників.

Як стверджував позивач, вказані вище платформи та надгробні пам`ятники забрав ОСОБА_2 , при цьому, вартість старих надгробних пам`ятників склала: 10 500,00 грн за встановлення платформ, 4 500,00 грн за встановлення надгробків.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не було надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог та доказів, які б свідчили, що саме відповідач ОСОБА_2 забрав старі надгробні пам`ятники, надгробні плити, крім того, відсутні докази і того, що ОСОБА_2 мав домовленість з ОСОБА_1 про встановлення нових надгробних пам`ятників та сплату відповідачу коштів саме за виконання цієї домовленості.

Суд в повній мірі дослідив усі обставини справи та докази, які в ній містяться та дійшов вірного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного по суті рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, а тому до уваги апеляційним судом не сприймаються.

Отже, рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2020 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: