Справа № 285/3485/20
провадження у справі № 2/0285/97/21
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2021 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Коцюби О.М.,

за участю секретаря Янкової Л.П.,

прокурора Кока С.Л.,

представник відповідача Демчик Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Новоград-Волинський цивільну справу за позовом Виконувача обов`язків керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Поліського округу до Новоград-Волинської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2020 року виконувач обов`язків керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Новоград-Волинської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 та просив визнати незаконним та скасувати розпорядження РДА від 14.10.2011 року №943 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва" про затвердження проекту землеустрою та передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки; скасувати у Державному реєстрі речових прав запис про право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1200 га із кадастровим номером :01:000:0525; зобов`язати повернути на користь держави з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 земельну ділянку та стягнути солідарно із відповідачів судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що 14.10.2011 року розпорядженням голови Новоград-Волинської РДА № 943 затверджено проект землеустрою та передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,1200 га із кадастровим номером :01:000:0525 для ведення садівництва на території Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області за межами населеного пункту с. Ужачин. На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_1 зареєструвала право власності на зазначену земельну ділянку та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №309106. В подальшому, встановлено, що спірна земельна ділянка розташована у прибережній захисній смузі водного об`єкту річки Чорна. В прибережній захисній смузі водного об`єкту річки на спірній земельній ділянці побудований дерев`яний будинок 9 на 9 метрів, який частково огороджений дерев`яним парканом, відстань від якого до узрізу води р. Чорна становить 23 м, замість обов`язкових 25 м. Прибережні захисні смуги є природоохоронними територіями з режимом обмеженої господарської діяльності, на яких забороняється будівництво будь-яких споруд, розорювання земель, садівництво та городництво, тощо. Тобто, спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду і відповідно до вимог законодавства України вона не може передаватися у приватну власність, тому розпорядження голови РДА прийнято з порушенням норм Водного кодексу України та Земельного кодексу України та підлягає скасуванню. Відтак підлягає скасуванню і запис про право приватної власності ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також в порядку ст. 388 ЦК України просили витребувати спірну земельну ділянку із незаконного володіння ОСОБА_1 , зобов`язати повернути її у власність держави в особі Житомирської ОДА.

15.09.2020 року ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області відкрито загальне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

12.10.2020 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Демчик Наталією Олександрівною подано відзив на позов.

У відзиві ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, оскільки на законних підставах набула право власності на земельну ділянку. На підставі розпорядження голови РДА нею виготовлений проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення садівництва. У проекті зазначено, що земля не відноситься до водного фонду. Згідно матеріалів перевірки, наданих прокурором, порушень земельного законодавства при наданні вказаної земельної ділянки їй у власність не встановлено; спірна земельна ділянка не входить в прибережну смугу водного об`єкту річки Чорна. Крім того, за результатами проведеної земельно-технічної експертизи встановлено, що на момент передачі у власність вказана земельна ділянка не належала до земель водного фонду. Крім того, вона добросовісно виконала усі передбачені законодавством дії щодо отримання у власність земельної ділянки, тому скасування запису про її власність є непропорційним втручанням у права на мирне володіння своїм майном (порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції з захисту прав і основоположних свобод людини 1950 року). Вимоги про витребування майна не підлягають задоволенню, оскільки прокурором не наведено жодної обставини та не надано жодного доказу, які б вказували на наявність суспільного, публічного інтересу, тобто правомірність і допустимість втручання держави у права власника. Також не підлягають задоволенню вимоги прокурора про поновлення строку позовної давності, що згідно витягу з ЄРДР прокурору про порушення інтересів держави стало відомо у 2018 році, оскільки оспорюване розпорядження голови РДА винесено у 2011 році.

02.11.2020 року прокурором надіслано до суду відповідь на відзив. У відповіді на відзив прокурор посилався на правові висновки, викладені ВП ВС у постанові від 30.05.2018 року, що органам державної влади при наданні земельної ділянки у приватну власність за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодеку України. Втручання у право власності не є надмірним, оскільки витребування земельної ділянки відповідає критерію законності, здійснюється на підставі норми ст. 388 ЦК України та проводиться у зв`язку з порушенням органом державної влади низки вимог ВК України та ЗК України, які відповідають вимогам доступності, чіткості та передбачуваності. Державній екологічній інспекції Поліського округу стало відомо про порушення водного та земельного законодавства у липні 2019 року, а Житомирській ОДА лише у 2020 році, тому прокуратурою позов в інтересах держави подано в межах строків позовної давності.

05.11.2020 року відповідач - Новоград-Волинська РДА, подали клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки головою РДА оспорюване розпорядження винесено 14.10.2011 року. На думку відповідача є суперечивою позиція прокурора, що йому стало відомо про необхідність захисту прав та інтересів держави лише у 2018 році. Звертає увагу на той факт, що за вимогою прокуратури РДА, з метою перевірки стану додержання вимог земельного законодавства за період 2011-2012 років, було надано перелік розпоряджень про передачу земельних ділянок у власність із земель запасу, у тому числі розпорядження від 14.10.2011 року № 943.

В судовому засіданні прокурор вимоги позовної заяви підтримав повністю, просив задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Демчик Н.О. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову повністю за безпідставністю.

Представник Новоград-Волинської РДА просила відмовити у задоволенні позову, застосувавши наслідки спливу строків позовної давності.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули. Заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду не надали.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне.

За заявою ОСОБА_1 розпорядженням голови РДА № 1351 від 23.12.2010 року було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га у власність для садівництва на території Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (а.с. 109).

Приватним підприємством "Амалком" за замовленням ОСОБА_1 було виготовлено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,1200 га для ведення садівництва на території Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (а.с. 96-134).

Розпорядженням голови Новоград-Волинської РДА № 943 від 14.10.2011 року затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га, в тому числі садів - 0,1200 га (кадастровий номер :01:000:0525) у власність для ведення садівництва на території Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області поза межами населеного пункту (а.с. 21).

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_1 зареєструвала право власності на зазначену земельну ділянку та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 309106 (а.с. 90).

21.05.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 364 КК України № 0000037, згідно якого посадові особи Управління Держкомзему у Новоград-Волинському районі під час розробки громадянам проектів із землеустрою щодо відведення земель видали неправдиві довідки з державної статистичної звітності про розподіл земель, до складу яких входять землі водного фонду (а.с. 22).

Згідно листа Новоград-Волинського міжрайонного управління водного господарства Державного агентства водних ресурсів України від 18.12.2018 року № 03-472 за даними картографічних матеріалів річка Чорна протікає у Новоград-Волинському районі Житомирської області. Паспорт на даний водний об`єкт відсутній. Довжина річки приблизно 10 км. Згідно класифікації річок р. Чорна належить до малих річок (а.с. 88).

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області листом від 30.05.2019 року № 10-6-0.47-3531/2-19 повідомило, що при перевірці дотримання вимог земельного законодавства при наданні земельних ділянок приватним особам у власність, зокрема, за кадастровим номером :01:000:0525, встановлено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення садівництва площею 0,1200 га, яка відповідно до розпорядження Новоград-Волинської РДА № 943 від 14.10.2011 року була надана ОСОБА_1 та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку (Серія ЯМ № 309108). Порушень земельного законодавства при наданні даної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 не встановлено. Вказана земельна ділянка не використовується, вкрита трав`янистим покривом, на ній побудований дерев`яний будинок розміром 9х9 метрів. Дана земельна ділянка частково загороджена дерев`яним парканом, де відстань до узрізу води річка Чорна становить 23 метри, що є порушенням ч. 2 п. а ст. 60 ЗК України (а.с. 90).

Вказане порушення зафіксоване у Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 29.05.2019 року (а.с. 91).

Державною екологічною інспекцією Поліського округу при проведенні перевірки дотримання вимог земельного, водного та природоохоронного законодавства при використанні земельних ділянок на території Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0525 за межами населеного пункту с. Ужачин Новоград-Волинського району площею 0,1200 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка належить ОСОБА_1 , частково розташована в прибережній захисній смузі водного об`єкту р. Чорна (а.с. 92-93).

Вказане встановлене у Акті обстеження земельної ділянки від 03.07.2019 року, до якої долучена план-схема земельних ділянок та фото-таблиця (а.с. 94-95).

Позивачем долучено копію висновку експерта за результатами земельно-технічної експертизи від 26.06.2020 року, згідно якого земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0525 площею 0,1200 га, повністю відноситься до земель сільськогосподарського призначення; координати поворотних точок (кутів) фактичних меж вказаної земельної ділянки відповідають межам на координатах, зазначених у проектах землеустрою та вказана земельна ділянка на момент передачі у власність не належала до земель водного фонду України (а.с. 23-43).

Також, із Проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення садівництва, який містить висновок Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області від 07.04.2011 року, встановлено, що земельна ділянка знаходиться за межами водоохоронних, зон прибережних смуг водних об`єктів, заплавами річок (а.с. 123).

Крім цього, згідно Висновку № 46 від 18.03.2011 року відстань земельної ділянки до р. Чорна становить 35 м. (а.с. 124).

28.01.2021 року, за клопотанням представника відповідача - адвоката Демчик Н.О. було витребувано у позивача копію постанови про закриття кримінального провадження № 0000037 (а.с. 182).

Із вказаної постанови від 29.09.2020 року випливає, що в ході досудового розслідування витребувано всю документацію, що стосується факту передачі земельних ділянок, які включають в себе землі водного фонду та допитано про відомі обставини вчиненого кримінального правопорушення власників земельних ділянок та посадових осіб Управління Держкомзему у Новоград-Волинському районі. З урахуванням матеріалів кримінального провадження та зібраних документів проведено земельно-технічну експертизу, згідно висновку якої, земельні ділянки, зокрема з кадастровим номером :01:000:0525 площею 0,1200 га, на момент передачі у власність не належали до земель водного фонду. У зв`язку з цим кримінальне провадження було закрито.

Отже, досудовим розслідуванням встановлено, що порушень законодавства при передачі у власність ОСОБА_1 не встановлено.

Крім цього, у судовому засіданні було встановлено, що річка Чорна має гідротехнічні споруди. Із абзацу десятого, повідомлення Державної екологічної інспекції Поліського округу від 12.07.2019 року № 2227/2/2-06 (а.с. 92, 93), випливає, що проведено візуальний огляд земель водного фонду, що складають землі, зайняті річкою Чорна, прибережних захисних смуг вздовж річки Чорна, гідротехнічних споруд. Із вказаного повідомлення встановлено, що ознак днопоглиблювальних робіт та/або проведення робіт по розширенню русла р. Чорна не встановлено.

Однак, ні досудовим слідством, ні земельно-технічною експертизою не перевірялось питання поліпшення заначених гідротехнічних споруд іншими особами з 2011 року, що могло призвести до порушення допустимої відстані розміщення спірної земельної ділянки до узрізу води річки Чорна на 2 метри та штучно створення умов перебування вказаної земельної ділянки за межами закону.

У судовому засіданні було допитано свідка - спеціаліста у галузі водного господарства виконуючого обов`язки начальника Новоград-Волинської дільниці Басейнового управління водних ресурсів р. Прип`ять ОСОБА_2 .

Вказаний свідок зазначив, що наявність на річках гідротехнічних споруд впливає на розширення земель водного фонду по обидва береги.

Також у судовому засіданні було допитано експерта Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз - ОСОБА_3 .

Експертом було зазначено, що ним було проведено на місці дослідження земельної ділянки та проведено топографо-геодезична зйомка меж спірної земельної ділянки за допомогою спеціальних технічних засобів. Координати спірної земельної ділянки повністю відповідають координатам згідно затвердженого проекту землеустрою. Вказана земельна ділянка за кадастровим номером :01:000:0525 площею 0,1200 га на момент передачі у власність ОСОБА_1 не належала до земель водного фонду. Крім цього зазначено, що він виїжджав на місце для дослідження земельної ділянки та ним встановлено, що річка Чорна має гідротехнічні споруди та їхнє поліпшення впливає на розширення річки.

Вищезазначене узгоджується із позицією представника відповідача - адвоката Демчик Н.С. про те, що на момент передачі у власність ОСОБА_1 спірна земельна ділянка не належала до земель водного фонду. Крім цього, як зазначено вище у Висновку №46 від 18.03.2011 року відстань земельної ділянки до річки Чорна на той час становила 35 м. (а.с. 124).

Вимогами ст. 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Ст. 14 Конституції визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до п. «є» частини першої статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі водного фонду.

Ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України передбачає, що до земель водного фонду належать, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок і навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 га - 25 м; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 га - 50 м; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 м (частина друга статті 88 ВК України, пункт 2 додатку 13 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06. 1996 року № 173.

Крім того, за положеннями ст. 60 ЗК України та статті 88 ВК України уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60-62 ЗК України та статтями 1, 88-90 ВК України.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених ВК України. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Відповідно до ст. 61 ЗК України, ст. 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Як встановлено вище та згідно Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом-земельної ділянки від 29.05.2019 року № 270-ДК/338ЛБ/09/01/19 (а.с. 91) відстань від краю спірної земельної ділянки до узрізу води річки Чорна становить 23 метри, при допустимих 25 метрах.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд не погоджується із виробленою позивачем аргументацією, за якою саме «відновлення законності» достатнє для того, щоб виправдати втручання у здійснення права власності в розумінні Конвенції.

Суд вважає, що позбавлення права власності ОСОБА_1 у даній справі на земельну ділянку, яка лише на 2 метри знаходиться на землях водного фонду, є надмірним. Окрім цього, на момент передачі у власність ОСОБА_1 земельна ділянка не належала до земель водного фонду, що доведено постановою про закриття кримінального провадження, матеріалами Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та Висновком експерта.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Одним із елементів дотримання принципу "пропорційності" при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

Водночас Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Москаль проти Польщі"). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").

Отже, з урахуванням вищевикладеного, задоволення позову Виконувача обов`язків керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури про визнання незаконним та скасування розпорядження, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння лише за перевищення 2-х мерів дозволеної межі, яке із врахуванням природних явищ (засуха) чи фізичних властивостей гідроспоруд може зменшитись чи, взагалі, зникнути, представлятиме радикальне втручання в право на майно і вказане втручання зумовить порушення справедливого балансу та покладатиме надмірний індивідуальний тягар на власника ОСОБА_1 , відтак на думку суду, буде непропорційним і становитиме порушення статті 1 Першого протоколу.

Щодо клопотання представника Новоград-Волинської районної державної адміністрації про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ч. 1 ст. 261 ЦК України зазначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи-носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Прокурор у позовній заяві зазначав, що Житомирській обласній державній адміністрації, яка відповідно до закону є розпорядником спірних земельних ділянок, про факт первинного порушення інтересів держави внаслідок прийняття Новоград-Волинською районною державною адміністрацією Житомирської області оскаржуваного розпорядження відомо не було, оскільки воно приймалось без її участі, погодження у випадках, передбачених законодавством, на вилучення спірних ділянок не надавалось. Крім того, інформація про передачу земель у приватну власність у загальнодоступних базах даних була відсутня, а у спірному розпорядженні не вказано дані про дійсне місцезнаходження земельних ділянок, кадастрові номери чи інші уточнюючі дані, а також зазначено неправдиві відомості про цільове призначення таких земельних ділянок (для ведення індивідуального садівництва). Вказані обставини підтверджені зібраними у справі доказами.

Тому суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності.

Також суд звертає увагу на той факт, що позовна вимога про зобов`язання повернення земельної ділянки слід розглядати як негаторний позов, який може бути пред`явлений протягом всього строку порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду.

На підставі вищевикладеного у задоволенні позовних вимог виконувача обов`язків керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Поліського округу до Новоград-Волинської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння слід відмовити.

У разі відмови у задоволенні позовних вимог судовий збір позивачу за рахунок відповідача не компенсується.

Повний текст рішення складено 26.04.2021 року.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 141, 206, 223, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог виконувача обов`язків керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Поліського округу до Новоград-Волинської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий О.М. Коцюба