Справа №443/1803/20
Провадження №2/443/834/21
РІШЕННЯ

іменем України

31 серпня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Бринці Церковні в особі Ходорівської міської ради Львівської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , право власності на земельну ділянку на території Дев`ятниківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,2815 гектари, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія I-ЛВ №025218 від 28.12.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №218.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входив житловий будинок в АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3.2815 гектари, належна померлому згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія I-ЛВ №025218 від 28.12.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №218. Згідно довідки Ходорівської міської ради №41 від 28.02.2019 року, ОСОБА_4 дійсно проживав і був зареєстрований у АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . По даних виконкому Дев`ятниківської сільської ради заповіт від ОСОБА_4 не посвідчувався. На день смерті ОСОБА_4 проживав один. Стверджує, що ОСОБА_4 був одиноким, його батьки померли значно швидше, тому на час його смерті не було інших близьких родичів крім позивача. Зазначає, що у визначений законом термін позивач звернувся до приватного нотаріуса Медвідь Н.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_4 , що стало підставою для заведення спадкової справи №122/2017 від 28.12.2017 року. Згодом, позивач вирішив юридично оформити спадкові права на земельну ділянку належну братові на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія I-ЛВ №025218 від 28.12.2000 року.

В подальшому позивач звернувся до приватного нотаріуса Жидачівського нотаріального округу Медвідь Н.С., однак нотаріус постановою №24 від 10.06.2019 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що знаходиться на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлому і є спадковим майном.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.12.2020 року відкрито провадження у справі.

23.12.2020 року через канцелярію суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач повідомляє про наявність інформації про існування спадкоємців першої черги громадянина ОСОБА_4 , жителя села Дев`ятники Жидачівського району Львівської області (померлого брата позивача) двох дітей, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце народження: с.Розвадів, Миколаївського району, Львівської області), по другому спадкоємцю конкретна інформація відсутня, а в додатках до позовної заяви відсутні нотаріально завірені заяви спадкоємців першої черги про відмову від спадщини в користь позивача.

Ухвалою від 12.03.2021 року в порядку витребування доказів вирішено зобов`язати приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. в строк до 01 квітня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи, яка заводилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.03.2021 року через канцелярію Жидачівського районного суду Львівської області приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. надіслано копію спадкової справи №122/2017, яка заводилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 23.04.2021 року, занесеною до журналу судового засідання до участі у справі залучено третю особу ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 21.05.2021 року, занесеною до журналу судового засідання до участі у справі залучено третю особу ОСОБА_3 .

Ухвалою від 08.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, з мотивів, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву просить розгляд справи проводити без участі представника.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, хоча про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Треті особи не подали письмових пояснень, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку третіх осіб неповажною та вважає, що справу можливо слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 03.07.2017 року (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входив житловий будинок в АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,2815 гектари, належна померлому згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія I-ЛВ №025218 від 28.12.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №218.

Заповіту ОСОБА_4 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою виданою Ходорівською міською радою №41 від 28.02.2019 року у (а.с.12), згідно якої ОСОБА_4 дійсно проживав і був зареєстрований у АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . По даних виконкому Дев`ятниківської сільської ради заповіт від ОСОБА_4 не посвідчувався. На день смерті ОСОБА_4 проживав один.

Як вбачається із свідоцтв про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , їх батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.7,11).

Згідно свідоцтва про смерть виданого повторно серія НОМЕР_4 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9).

З матеріалів спадкової справи №122/2017, яка заведена після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звертався лише його брат ОСОБА_1 (а.с.29-39).

Постановою приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. №24 від 10.06.2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок та господарські споруди АДРЕСА_2 та на земельні ділянки на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та господарські будівлі і споруди та на земельні ділянки на ім`я спадкодавця (а.с.16).

Предметом спору у даній справі є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,2815 гектара, розташована на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права на спадкове майно.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку втрачено, то доказом того, що ОСОБА_4 належить право власності на земельну частку є архівний примірник Державного акту на право приватної власності на землю Серія І-ЛВ №025218 віж 28.12.2000 року (а.с.14).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, а також відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , перешкоджає йому в реалізації спадкових прав.

Відтак, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , суд вважає, що його позовні вимоги щодо визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , право власності на земельну ділянку на території Дев`ятниківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3.2815 гектари, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія I-ЛВ №025218 від 28.12.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №218.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 вересня 2021 року.

Головуючий суддя С.І Сливка