ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/195/21 Номер провадження 22-ц/814/1446/21Головуючий у 1-й інстанції Олефір А. О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Грущенка Сергія Григоровича на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2021 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 , подану адвокатом Грущенком Сергієм Григоровичем, до Виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області про визнання незаконною відмову у взятті на облік як громадянина, який потребує поліпшення житлових умов та зобов`язання вчинити дії.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року адвокат Грущенко С.Г. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив визнати протиправною відмову виконавчого комітету Глобинської міської ради у взятті ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік, які потребують поліпшення житлових умов, викладеному у п. 1 рішення виконавчого комітету Глобинської міської ради № 242 від 29.10.2020 року.

Також просив, зобов`язати виконавчий комітет Глобинської міської ради вчинити дії, а саме взяти ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік, які потребують поліпшення житлових умов, за категорією обліку - інваліди війни, учасники антитерористичної операції, порядок забезпечення житлом - позачерговий.

В обґрунтування позову, представник вказує, що його довіритель є учасником бойових дій та на нього розповсюджуються пільги та права, які встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Зазначає, що ОСОБА_1 , разом із сином ОСОБА_2 , 2001 р.н., зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_3 у вказаному домоволодінні зареєстрована, але не проживає. Зазначене домоволодіння належить ОСОБА_4 . ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою з 25.03.2007 року, тобто більше 13 років позивач проживає у орендованому будинку. Позивач, окрім двох земельних ділянок не має у власності іншого майна.

11.08.2020 року ОСОБА_1 , звернувся до Виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області із заявою про взяття його та членів його сім`ї на квартирний облік, на що рішенням № 242 від 29.10.2020 року йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що він та члени його сім`ї не підпадають під дію п. 13 п.п. 5 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.

В подальшому ОСОБА_1 знову звернувся до відповідача про повторний розгляд його заяви про взяття на облік його та членів родини, але йому біло відмовлено оскільки згідно акту обстеження матеріально-побутових умов житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житлові умови проживання позивача визнані задовільними.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , поданому представником адвокатом Грущенком С.Г. до Виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області про визнання незаконною відмову у взятті на облік як громадянина, який потребує поліпшення житлових умов та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що місцевий суд не звернув уваги на те, що хоча ОСОБА_1 і проживає у будинку, площа якого є більшою ніж мінімально встановлена, але будинок на праві приватної власності належить іншій особі, а саме: ОСОБА_4 .

Сторони будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги в судове засідання не з`явились.

Від адвоката Грущенка С.Г. в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він бере участь у кримінальному провадженні у Семенівському районному суді Полтавської області.

Колегія суддів зауважує, що це вже друге клопотання ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 про відкладення справи, у зв`язку зі зайнятістю в іншому судовому процесі.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, з метою уникнення затягування рзгляду справи та порушення строків розгляду, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі учасників справи.

Апеляційний суд перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що 11.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області із заявою про взяття його та членів його сім`ї на квартирний облік, у зв`язку з відсутністю власного майна, оскільки проживає в будинку, який не є його власністю, тому потребує збільшення площі проживання (а.с.33).

До заяви били додані такі документи: копія свідоцтва про народження ( ОСОБА_1 ), копія довідки про присвоєння РНОКПП ( ОСОБА_1 ), копія рішення про розірвання шлюбу, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (про наявність майна), акт обстеження житлових умов заявника, довідка з місця роботи заявника та повнолітніх членів сім`ї, копія паспорта заявника та повнолітніх членів сім`ї, які стоятимуть на квартирному обліку, копія пільгового посвідчення, довідка про зареєстрованих у приміщенні осіб.

Рішенням № 242 від 29.10.2020 року, Виконавчий комітет Глобинської міської ради Полтавської області, вирішив у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та члени його сім`ї не підпадають під дію п. 13 п.п.5 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, відмовити ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік при виконавчому комітеті Глобинської міської ради (а.с.14).

В подальшому ОСОБА_1 звернувся повторно з заявою про повторний розгляд заяви про взяття на квартирний облік, мотивуючи його тим, що при розгляді заяви про взяття його та членів родини на квартирний облік, відповідачем було порушено вимоги п. 14 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР та без належних підстав прийнято рішення про відмову у задоволенні його заяви.

Згідно відповіді виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області № 02-25/2019 від 09.12.2020 року на адресу ОСОБА_1 , згідно п. 14 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, тими що потребують поліпшення житлових умов, визнаються також громадяни, які проживають у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах. Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житлові умови проживання визнані задовільними (а.с.17).

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано доказів про те, що він є особою, яка потребує поліпшення житлових умов відповідно до п.14 Правил обліку громадян, які поребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, оскільки для взяття громадянина на облік, необхідне, зокерма, його проживання у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах, а також договір найма, якщо особа більше п`яти років проживає в домоволодінні, яке належить іншій особі на праві приватної власності.

Проте, як встановлено місцевим судом, ОСОБА_1 проживає не у комунальній чи неупорядкованій стосовно умов даного населеного пункту квартирі, а в житловому будинку належному на праві власності ОСОБА_4 , та умови останнього, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнано задовільними (а.с.17).

Також, ані відповідачу, ані суду договору найму вказаного домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_1 не надано.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно зі ст.31 Житлового кодексу Української PCP громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу PCP і Української PCP), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до Посвідчення, серії НОМЕР_1 від 02 листопада 2015 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а.с.7).

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Отже, ОСОБА_1 , як учасник бойових дій, має право на першочергове забезпечення жилою площею, проте у випадку якщо він є особою, яка потребує поліпшення житлових умов.

Згідно ч. 1 ст. 34 Житлового кодексу Української РСР, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Відповідно до п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або водній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають не менше 5 років за договором найму

(оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках;

7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати);

8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 та особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені в пунктах 10-14 частини другої статті 7, та члени їх сімей, а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, чотирнадцятим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, про те, що він є особою, яка потребує поліпшення житлових умов відповідно до п.14 Правил обліку громадня, які поребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, оскільки для взяття громадянина на обліку, необхідне, зокерма, його проживання у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного наседеного пункту квартирах.

Проте, як встановлено місцевим судом, ОСОБА_1 проживає не у комунальній чи неупорядкованій стосовно умов даного населеного пункту квартирі, а в житловому будинку належному на праві власності ОСОБА_4 , та умови останнього, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнано задовільними (а.с.17).

Крім того, ОСОБА_1 не надав суду доказів, а саме договору найму домоволодіння в якому він зареєстрований та проживає.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною відмову у взятті на облік як громадянина, який потребує поліпшення житлових умов та зобов`язання вчинити дії є правильними.

Таким чином, розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Грущенка Сергія Григоровича залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

О.Ю. Кузнєцова

Повний текст постанови складено 01.09.2021 року