Головуючий у 1-й інстанції Фисун Л.С.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Мальцевої Є.Є, Пономарьової О.М.,

за участю секретаря Сікора М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 16 липня 2021 року, постановлену у складі судді Фисун Л.С., повний текст ухвали складено 16 липня 2021 року

по цивільній справі

за скаргою ОСОБА_2

на дії Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на дії Великоновосілківського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в обгрунтуванння зазначила наступне.

В провадженні Великоновосілківського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 57156669 з примусового виконання виконавчого документа, виданого Великоновосілківським районним судом Донецької області за рішенням цього суду від 20.03.2018 за позовом ОСОБА_2 , яким боржника-відповідачку у справі ОСОБА_1 зобов`язано знести за власний рахунок господарські будівлі літера В-1, літера С-1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході тривання виконавчого провадження, відкритого за заявою позивачки, виконавчі дії були зупинені 17.06.2020, а 10.08.2020 виконавче провадження поновлено.

26.03.2021 представником ОСОБА_2 , адвокатом Король Т.В., у зв`язку з тим, що жодних дій примусового характеру щодо виконання рішення в частині демонтажу не проводилося, подано державному виконавцю клопотання про звернення до суду із заявою про зміну способу виконання рішення, якщо в частині його виконання є труднощі.

27.04.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Згідно відповіді на подане клопотання, рішення суду не може бути виконано без участі боржника. Державним виконавцем не було обґрунтовано, чому саме виконати рішення без участі ОСОБА_1 неможливо та матеріали виконавчого провадження не містять переконливих доводів цього. Постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження суперечить висновкам Верховного Суду України у справі № 520/17779/14-ц від 16.01.2018, а саме у разі відмови боржника добровільно вчинити дії на виконання судового рішення, рішення може бути виконано державним виконавцем примусово, в тому числі без участі боржника з подальшим стягненням з нього коштів, витрачених на знесення господарських будівель. Якщо рішення не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Визначення тієї обставини, чи може бути рішення виконано без участі боржника покладено на розсуд державного або приватного виконавця.

Державний виконавець мав вжити заходи з примусового виконання рішення, а саме: накладення штрафу на боржника, залучення підприємства, організації, що надають відповідні послуги для здійснення демонтажу вказаних в рішенні будівель.

Внаслідок порушення її права стягувача у виконавчому провадженні просила визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 57156669 від 27.04.2021, винесену Великоновосілківським РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 16 липня 2021 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 27 квітня 2021 року № 57156669, винесену начальником Великоновосілківського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі матеріали виконавчого провадження, встановив, що після ухваленого рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року про скасування постанов начальника Великоновосілківського РВДВС про накладення штрафів відносно боржника ОСОБА_1 у даному виконавчому провадженні № 57156266 взагалі не проводились будь-які виконавчі дії з примусового виконання судового рішення, зокрема, державним виконавцем не вирішувалося питання про виконання судового рішення без участі боржника для забезпечення ефективного і в повному обсязі виконання судового рішення. За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята державним виконавцем передчасно, без урахування усіх обставин та не у спосіб, передбачений ст. 63 Закону України Про виконавче провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Апеляційна скарга (т. 2 а.с. 246-248) вмотивована тим, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.01.2021 визнано протиправними та скасовано постанови начальника Великоновосілківського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні № 57156266 від 13.10.2020 і 23.10.2020 про накладення на неї, як боржника, штрафів за невиконання судового рішення.

Ухвалене судове рішення щодо знесення господарських будівель не може бути виконано без участі боржника.

В межах даного виконавчого провадження виконавець надіслав до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та з дотриманням вимог закону ухвалив постанову про закінчення виконавчого провадження.

Закон України Про виконавче провадження не передбачає накладання повторних штрафів (після скасування судом) та проведень будь-яких виконавчих дій після повторної постанови про накладення штрафу.

А державний виконавець або інша сторона не має законних підстав замінити спосіб виконання судового рішення. Замінити спосіб виконання рішення в силу ст. 7 вказаного Закону можливо лише у тих випадках, коли боржником є державний орган, а не фізична особа.

При скасуванні постанови про закінчення виконавчого провадження судом не зазначено, які саме дії повинен вчинити виконавець після скасування вказаної постанови.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявниці ОСОБА_2 - адвокат Король Т.В. посилається на необґрунтованість і безпідставність доводів апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 .

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Справа розглядається у відсутність повідомлених про дату і час розгляду справи заявниці ОСОБА_2 і її представника Король Т.В. (телефонограма № 2348), ОСОБА_1 (телефонограма № 2347), представника Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі за текстом - Великоновосілківський РВДВС) (телефонограма № 2349), від якого надійшла заява про розгляд справи без представника відділу. Неявка учасників справи в силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою до розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, постановою державного виконавця Великоновсілківського РВ ДВС від 07.09.2018 відкрито виконавче провадження за № 57156669 з виконання виконавчого листа № 220/828/17, виданого Ведиконовосліківським районним судом Донецької області 16.08.2018 про зобов`язання ОСОБА_1 знести за власний рахунок господарські будівлі літера В-1, літера С-1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 161).

В ході виконавчого провадження начальником Великоновсілківського РВ ДВС 13.10.2020 і 23.10.2020 приймалися рішення про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафів за невиконання судового рішення в розмірі 170грн і повторно 3400грн (т. 2 а.с. 187-188), які згодом за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року були скасовані (т. 2 а.с. 192-198).

27.04.2021 Великоновосілківським РВ ДВС направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та притягнення боржника ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК України і ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 220/828/17 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, 40 Закону України Про виконавче провадження (т. 2 а.с. 202-205, 250).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

До засад виконавчого провадження, з дотриманням яких згідно із ст. 2 Закону має здійснюватися виконавче провадження, віднесено, зокрема: обов`язковість виконання рішень; законність; справедливість, неупередженість та об`єктивність.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, в тому числі: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1); розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (п. 3).

Весь спектр прав державного виконавця втілений в ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII, включаючи: право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення (п. 10); викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, в тому числі із застосуванням приводу щодо боржника (п. 14); накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п. 16); у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19); залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача (20); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (п. 22).

Згідно із ч. 1 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02.06.2016 в редакції на момент тривання виконавчого провадження у виниклих відносинах (далі за текстом - Закон № 1404-VIII) за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За положеннями ч. 3 ст. 63 цього Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Верховний Суд у своїх рішеннях, які в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають бути враховані судами, неодноразово вказував на те, що виконавець має докласти всіх зусиль задля виконання рішення зобов`язального характеру.

Так, у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 916/4106/14 зазначено, що та обставина, що саме боржник відповідно до вказаного судового рішення зобов`язаний вчинити певні дії не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою Боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені судами обставини невиконання його у добровільному порядку та вчинення перешкод в його виконанні.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 552/3995/17 зазначено, що: «Враховуючи те, що завданням виконавчого провадження є, зокрема, примусове виконання рішень суду у разі невиконання їх у добровільному порядку, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що під час примусового виконання судового рішення, що набрало законної сили і є обов`язковим до виконання на всій території України, державний виконавець зобов`язаний вжити усіх заходів примусового характеру, у тому числі застосувати засоби впливу на боржника. Такі повноваження надані йому саме з метою забезпечення безумовного виконання судового рішення, а застосування заходів відповідальності за невиконання вимог державного виконавця, не звільняє боржника від виконання основного зобов`язання - виконати вимоги виконавчого документа».

На тлі вищезазначеного, наголошення судом першої інстанції в оскарженій ухвалі щодо недоведення державним виконавцем аргументів щодо неможливості виконання рішення суду без участі боржника, є цілком слушним.

Суд першої інстанції, як на дефект проведеного виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 220/828/17, указав на невирішення державним виконавцем питання про накладення штрафу за невиконання судового рішення на боржника ОСОБА_1 (після скасування судом у січня 2019 року застосованих до боржника штрафів із порушенням процедури) та неучинення інших дій ефективного характеру, зокрема і не виключаючи можливості залучення до виконавчих дій суб`єктів господарювання.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки оцінка можливості виконання рішення без участі боржника лежить виключно в площині сумлінності виконавця.

Доводи апеляційної скарги боржника з приводу невідзначення конкретних дій, які треба учинити державному виконавцю, зважаючи на відображення цих недоліків виконавчого провадження у змісті безпосередньо оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - є неспроможними.

З матеріалів справи з`ясовано, що самою боржницею ОСОБА_1 не заперечується факт невиконання нею до теперішнього часу судового рішення від 20.03.2018, через що у державного виконавця не було підстав закінчувати виконавче провадження.

Тож, дії державної виконавця з невиконання судового рішення за виконавчим документом № № 220/828/17, виданим Великоновосілківським районним судом Донецької області 16.08.2018, про зобов`язання ОСОБА_1 знести за власний рахунок дві господарській будівлі не відповідають вимогам Закону України Про виконавче провадження, які регламентують здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення з використанням вищеперелічених процедурних можливостей. Тому у ВДВС не було підстав для закінчення виконавчого провадження.

За заявою стягувача ОСОБА_2 з приводу ініціації перед судом питань щодо зміни способу виконання судового рішення, роз`яснення судового рішення Великоновосілківським РВДВС не ставилося такого питання. Тому твердження в апеляційній скарзі боржника про неможливість заміни способу виконання - є передчасним.

На підтвердження аргументів щодо учинення всіх унормованих законом дій задля ефективного і в повному обсязі виконання судового рішення не надано відділом державної виконавчої служби доказів ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду. Лише факт ініціювання питання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності не можна вважати такими ефективними діями.

Отже, твердження суду з приводу невиконання державним виконавцем всіх предписаних законом дій і достатніх заходів для своєчасного примусового виконання судового рішення, що було притаманно для виконавчого провадження № 57156669 - зведене з урахуванням вимог ч. 3 ст. 18, ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII. Прийняте судом процесуальне рішення направлене на дотримання прав стягувача, який звертаючись до ВДВС, мав сподіватись на належне і своєчасне виконання судового рішення, чого не сталося.

Враховуючи те, що виконання судового рішення - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, то можна вважати, що права стягувача ОСОБА_2 на даній стадії порушені діями Великоновосілківського ВДВС з ухвалення протиправної постанови про закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за скаргою ОСОБА_2 , відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 89, 263-264 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність процесуально-правових підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.04.2021, винесену начальником Великоновосілківського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Висновки за наслідками апеляційного перегляд справи

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків судів першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині ухвли, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду, як постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права та обґрунтована наявними у справі доказами, - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 16 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2021 року.

Судді: С.А.Попова

Є.Є.Мальцева

О.М.Пономарьова