Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
"20" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючої судді Яровенко Н.О. розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВЕРЕСТ-БУД-ІНЖИНІРИНГ» про визнання права власності на майнові права та стягнення пені за невиконання умов договору,
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВЕРЕСТ-БУД-ІНЖИНІРИНГ» про визнання права власності на майнові права та стягнення пені за невиконання умов договору задоволено частково.
15 квітня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, оскільки не було вирішено питання по позовній вимозі щодо визнання права власності за ОСОБА_2 майнових прав на об`єкт капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_2 в частині об`єкту інвестування - будівельний номер квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 44,69 кв.м., розташованої на 6 поверсі.
Сторони в судове засідання не викликалися, відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду від 19 березня 2021 року позовну заяву задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 майнові права на об`єкт капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_2 в частині об`єкту інвестування - господарське приміщення, загальною площею 3,00 кв.м., що розташоване на 6 поверсі секції № 1. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВЕРЕСТ-БУД-ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_2 судовий збір 840,80 гривень.
Однак, як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивач також просив визнати право власності за ОСОБА_2 майнових прав на об`єкт капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_2 в частині об`єкту інвестування - будівельний номер квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 44,69 кв.м., розташованої на 6 поверсі.
Стаття 270 ЦПК України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
21 березня 2014 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕВЕРЕСТ-БУД-ІНЖИНІРИНГ» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 697/ЕМ, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала майнові права на об`єкт нерухомості - квартира, будівельнйи АДРЕСА_2 (а.с. 15-20)
Відповідно до п. 4.2 Договору № 697/ЕМ від 21 березня 2014 року, орієнтовна загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості у укладання договору складає 402 210 гривень а тому числі ПДВ 20% - 67 035,00 гривень, які сплачуються покупцем згідно п. 4.3 даного Договору. (а.с. 16).
13 червня 2014 року між ТОВ «ЕВЕРЕСТ-БУД-ІНЖИНІРИНГ» та ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 було укладено Угоду про переведення прав та обов`язків за Договором № 697/НЕМ від 21 березня 2014 року купівлі - продажу майнових прав. Відповідно до даної угоди ОСОБА_4 (покупець) передала, а ОСОБА_2 (сторона 1) прийняла на себе обов`язки, що належать покупцю, і стає покупцем за Договором, укладеним між Покупцем і Продавцем. За цією угодою з моменту її підписання сторонами, ОСОБА_2 набув прав і обов`язків покупця. (а.с. 23-24).
Так, в своїй позовній заяві позивач просить визнати право власності на майнові права на об`єкт інвестування - квартира за будівельним АДРЕСА_2 .
Підставою для задоволенні позовних вимог про визнання права власності на майнові права на об`єкт нерухомості позивачем зазначено про сплату 100 % вартості майнових прав на об`єкт нерухомості.
На підтвердження позивних вимог позивачем надано довідку про 100 % фінансування згідно Договору № 697/ЕМ купівлі-продажу майнових прав від 21 березня 2014 року (а.с.31).
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Одним зі способів захисту цивільних прав, з яким особа має право звернутися до суду, є вимога про визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес, крім визначених цією частиною статті способів, іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Однак зі своєї сторони відповідачем ТОВ «Еверест-буд-інженірінг» не виконано умови договору та у визначені ним строки не здано в експлуатацію об`єкт - квартира за будівельним АДРЕСА_2 , проектна адреса: АДРЕСА_1 , право власності на майнові права на яку просить визнати позивач.
Правовідносини, які склалися між сторонами, серед іншого, регулюються Законом України "Про інвестиційну діяльність".
Відповідно до ст.4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, може здійснюватися в тому числі шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва.
Згідно з ч.5 ст.7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами інвестицій, відповідно до законодавчих актів України.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами.
Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону (ч. 3 ст. 331 ЦК України).
За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
13 квітня 2011 року № 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
За змістом ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, до завершення будівництва об`єкта нерухомості, а саме квартири за будівельним АДРЕСА_2 , проектна адреса: АДРЕСА_1 , та введення його в експлуатацію позивачу як інвестору належать майнові права на цей об`єкт.
Оскільки будівництво житлового будинку не завершено, відповідач не дотримався взятих на себе зобов`язань щодо строків будівництва чим порушив умови договору, що неспростовано відповідачем, права позивача підлягають захисту.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як передбачено ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись нормами законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору, позивач має достатні правові підстави для визнання права власності на майнові права на квартиру, оскільки позивачем виконано умови договору, однак всупереч умов договору відповідачем не здано об`єкт нерухомості в експлуатацію, що не спростовано стороною відповідача, тому право власності позивача підлягає захисту в судовому порядку.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на майнові права на об`єкт будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_2 в частині об`єкту інвестування - квартира за будівельним № АДРЕСА_2, загальною площею 44,69 кв.м., що розташована на 6 поверсі секції № 1 підлягають задоволенню повністю та відповідно заява представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВЕРЕСТ-БУД-ІНЖИНІРИНГ» про визнання права власності на майнові права та стягнення пені за невиконання умов договору також задоволена в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 141, ст. 270 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВЕРЕСТ-БУД-ІНЖИНІРИНГ» про визнання права власності на майнові права та стягнення пені за невиконання умов договору задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 майнові права на об`єкт капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_2 в частині об`єкту інвестування - квартира за будівельним № АДРЕСА_2, загальною площею 44,69 кв.м., що розташоване на 6 поверсі секції № 1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст додаткового рішення виготовлено 20 квітня 2021 року.
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 ;
Суддя Н. О. Яровенко