Провадження № 2-о/344/182/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Мелещенко Л.В.

секретаря Дементьєвої А.О.

за участю сторін:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2021 року заявник ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в якій просить визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців, заборонити вести телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців, заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців. В обґрунтування заяви заявник вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї з ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_5 . Після народження дитини стосунки між заявником та заінтересованою особою суттєво погіршилися. ОСОБА_3 систематично вчиняє домашнє насильство психологічного (ображає нецензурною лайкою, виганяє з дому, відбирає дитину) та фізичного характеру (постійні побої). Так, 20 травня 2021 року заявник зазнала фізичне та психологічне насилля. ОСОБА_3 завдав заявниці тілесних ушкоджень, висловлювався нецензурною лексикою, словесно її ображав. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2021 року за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності. Після перебування у кризовій кімнаті заявник разом з донькою переїхала до своєї сестри в с. Поляниця Яремчанського району для уникнення подальших конфліктів. 26 травня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського РУП та повідомив, що після сімейного конфлікту, що відбувся 20 травня 2021 року, ОСОБА_1 забрала їхню малолітню дитину. ОСОБА_3 телефонував ОСОБА_1 та погрожував, що якщо вона не повернеться, то він відбере у неї дитину назавжди. Тому заявник повернулася з дитиною у квартиру, яку вони з заінтересованою особою спільно орендували, за адресою: АДРЕСА_3 . Після повернення ОСОБА_3 відібрав дитину, а ОСОБА_1 вигнав з квартири та не відчиняв двері. 14 червня 2021 року заявник звернулася до поліції та повідомила, що її співмешканець вигнав з квартири та не дає бачитися з дитиною. Службою у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради було зібрано комісію, яка обстежувала житлово-побутові умови їхньої сім`ї за адресою: АДРЕСА_3 . На момент обстеження ОСОБА_3 перешкоджав працівникам комісії в огляді житла. Заявник вказує, що домашнє насильство вчинялося ОСОБА_3 до і під час її вагітності, про що особисто повідомив ОСОБА_3 на засіданні Органу опіки та піклування виконкому Івано-Франківської міської ради. На момент звернення до суду дитина перебуває з заявником, проте ОСОБА_3 намагається забрати дитину у матері, не маючи наміру вирішити цей конфлікт мирним шляхом. Заявник зазначає, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_1 протягом тривалого часу, погрожує розправою та впевнений у своїй безкарності, вірогідність продовження та повторного вчинення насильства, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, у зв`язку з чим вона вимушена звертатися за захистом своїх прав до суду.

Заявник та представник заявника у судовому засіданні підтримали подану заяву у повному обсязі, просили задовольнити вимоги заяви.

У судове засідання заінтересована особа прибув, пояснив, що заперечує проти задоволення заяви, оскільки не спілкується зі своєю співмешканкою, а також бажає бачити і виховувати малолітню доньку ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що є головою правління Благодійної організації «Час добра та милосердя», що допомагає жертвам домашнього насильства. Вона знає ОСОБА_1 з травня 2021 року. ОСОБА_1 розповіла їй, що її співмешканець ОСОБА_3 бив її до та під час вагітності, постійно погрожував їй, що якщо вона не буде робити так, як він хоче, то не побачить дитину, забороняв спілкуватися з коліжанками, сестрою. 27 серпня 2021 року на засіданні Органу опіки та піклування виконкому Івано-Франківської міської ради ОСОБА_3 підтвердив, що вчиняв домашнє насильство фізичного характеру 10 разів до та під час вагітності ОСОБА_1 ОСОБА_3 продовжує вчиняти психологічне насильство щодо ОСОБА_1 , у якої навіть з`являлися суїцидальні думки.

ОСОБА_8 , допитана в якості свідка у судовому засіданні, пояснила, що є соціальною працівницею громадської організації ДОМ 4824. З ОСОБА_1 знайома з травня 2021 року, коли її привезли разом з дитиною в кризову кімнату. ОСОБА_1 на той час була у пригніченому стані. Після перебування у кризовій кімнаті ОСОБА_1 повернулася додому. Вона як соціальний працівник тривалий час перебуває разом з ОСОБА_1 та чує, як ОСОБА_3 ображає, виганяє ОСОБА_1 , постійно вчиняє психологічне насильство.

Суд, вислухавши учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії довідки № 3540 за результатами розгляду звернення від 25 травня 2021 року, складеної інспектором СПДН Івано-Франківського РУП ГУНП лейтенантом поліції Я. Мулою, перевірку за письмовим зверненням ОСОБА_3 завершено, складено на ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол АЗ №005582 про адміністративне затримання за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 5).

Згідно копії довідки № 4528 за результатами розгляду матеріалів ЄО №22000 від 14 червня 2021 року, складеної інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції О. Воробчаком, працівниками ювенальної юстиції Івано-Франківського РУП з ОСОБА_3 було проведено бесіду профілактичного характеру та роз`яснено,що у разі виникнення спорів щодо визначення місця проживання дітей вони мають право звернутися у Службу у справах дітей Івано-Франківської міської ради та Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області для вирішення даного питання (а.с.6-7).

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2021 року, що набрала законної сили 19 червня 2021 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 170 гривень (а.с. 8-9).

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 липня 2021 року, що набрала законної сили 16 липня 2021 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 10-12).

21 серпня 2021 року на інтернет ресурсі «Галицький кореспондент» розміщена стаття, в якій ОСОБА_1 розповіла про своє сімейне життя (а.с. 23-25).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 Цивільного процесуального кодексу України заява, про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Як наголошено у пунктах 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (частина 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина 4 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з частиною четвертою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19) зробив висновок про те, що «притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП ) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису».

Судом досліджені фотознімки екрану з переписки Viber між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 26-28), з якої вбачається те, що заінтересована особа вчиняє щодо заявника психологічне насильство, що включає словесні образи, погрози, приниження, залякування.

Суд вважає, що наведені заявницею фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви доказами дозволяють суду дійти висновку про обґрунтованість вимог заявниці, можливість їх задоволення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом.

Також судом приймаються до уваги та проведено оцінку ризиків (вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення) у поведінці кривдника ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 як особи, яка постраждала від домашнього насильства в сім`ї.

Суд враховує те, що у заявниці та заінтересованої особи є спільна малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також те, що сторони вирішують у судовому порядку спір про визначення місця проживання дитини, тому застосування обмежувального припису щодо ОСОБА_3 строком на 6 (шість) місяців може позбавити останнього можливість спілкуватися з дитиною тривалий час, проте менший строк надасть сторонам вирішити сімейні спори та визначитися з подальшим порядком спілкування.

Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, а саме: вчинення домашнього насильства фізичного та психологічного характеру ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 , яке повністю визнав ОСОБА_3 у судовому засіданні 08 червня 2021 року, та щиро розкаявся у вчиненому; вчинення домашнього насильства економічного характеру, зокрема, у формі позбавлення заявника доступу до місця фактичного мешкання, можливості користуватись особистими речами, що перебувають у вказаній квартирі; вчинення домашнього насильства психологічного характеру шляхом надсилання на номер телефону заявника текстових повідомлень образливого, принижуючого та залякуючого характеру після визнання заінтересованої особи винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому існують обґрунтовані ризики продовження та повторення вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо заявника ОСОБА_1 ..

З метою захисту прав заявника від насильства в сім`ї, суд вважав за необхідне видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 з встановленням декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на 2 (два місяці).

Враховуючи усі надані заявником докази та їх обґрунтування, з огляду на встановлені судом обставини, надавши оцінку ризиків згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» з урахуванням обраних заявником заходів обмежувального припису, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає частковому задоволенню.

На підставі частини четвертої статті 350-6, пункту 10 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

В силу частини третьої статті 350-5 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 1, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 350-1, 350-6, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме:

1) заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 (два) місяці;

2) заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 2 (два) місяці;

3) заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 2 (два) місяці.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 01 вересня 2021 року.

Повний текст рішення складений 02 вересня 2021 року.

Повне найменування учасників справи:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, місце проживання: АДРЕСА_4

Суддя Мелещенко Л.В.