Справа № 750/4919/21
Провадження № 2/750/1437/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді Супруна О.П.,

секретар Олефіренко Е.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

в с т а н о в и в :

06 травня 2021 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, а саме: не приймає участі у її вихованні, не цікавиться станом здоров`я дитини, її фізичним, моральним та духовним розвитком. Така поведінка відповідача суперечить інтересам дитини, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 14.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.06.2021.

01.06.2021 підготовче засідання відкладено на 17.06.2021, у зв`язку з клопотанням представника позивача.

17.06.2021 підготовче засідання відкладено на 06.07.2021, у зв`язку з клопотанням представника позивача.

06.07.2021 підготовче засідання відкладено на 02.09.2021, у зв`язку з ненаданням Управлінням (службою) у справах дітей Чернігівської міської ради висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача.

У підготовче засідання 02.09.2021 учасники судового процесу не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися у встановленому законом порядку. Представник позивача у поданій через канцелярію суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримку позову. Відповідач подав письмову заяву, в якій позов визнав та просив провести розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи у письмовій заяві просила розглядати справу без її участі, в якій зазначила про підтримку позову. Позивач причин неявки суду не повідомила.

У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до частини шостої статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 1999 року, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2018 року було розірвано (а.с. 12).

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9, 11).

Судовим наказом від 09 січня 2019 року у справі № 750/14018/18 (провадження № 2-н/750/72/19), стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21.12.2018 та до досягнення дитиною повноліття.

З довідки № 58311977 від 12.04.2021, виданої Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вбачається, що позивач дійсно отримувала аліменти у період з 09.01.2019 по 31.03.2021 згідно судового наказу № 2-н/750/72/19 від 09.01.2019 (а.с. 13).

Позивач зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, а саме: не приймає участі у її вихованні, не цікавиться станом здоров`я дитини, її фізичним, моральним та духовним розвитком.

Як убачається з довідки № 01-22/49 від 7.04.2021, виданої Чернігівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається у 7-А класі Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24. За час навчання (2018, 2019, 2020, 2021 роки) батько дитини до школи не з`являвся, не цікавився шкільним життям сина. На батьківські збори не приходив. На даний момент мати дитини - ОСОБА_1 , виховує сина одноособово (а.с. 27).

З висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , убачається, що виконком Деснянської районної у м. Чернігові ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

В силу статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи обставини справи та визнання відповідачем позовних вимог, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З квитанції № П1487879 від 06.05.2021 убачається, що позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп.

Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення частини першої статті 142 ЦПК України, суд вважає за можливе повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, а саме 454 грн 00 коп., а також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на її користь 454,00 грн у відшкодування сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись 12, 13, 81, 141, 142, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області (місцезнаходження: м. Чернігів, вул. Київська, 9, ідентифікаційний код юридичної особи - 38054398) повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору в розмірі 454 грн 00 коп. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок), сплаченого при подачі позову до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав згідно квитанції № П1487879 від 06.05.2021.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Третя особа: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, місцезнаходження: вул. Івана Мазепи, 19, м. Чернігів, ідентифікаційний код юридичної особи - 43649710.

Суддя