ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 710/1367/20
Провадження № 22-ц/821/647/21
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Єльцова В. О.,

секретаря - Винник І. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал»;

відповідачі: ОСОБА_1 , сільськогосподарське товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка», ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 , сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту, у складі головуючого судді Симоненко О. В.,

в с т а н о в и в :

17 лютого 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована перебуванням у провадженні Шполянського районного суду Черкаської області цивільної справи за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 , СТОВ «Агроспілка», ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 2 839 249 грн 00 коп. за договором про надання фінансового кредиту № 1045-Ш/ОФ від 26 липня 2019 року.

Увалою Шполянського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2020 року було відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» про забезпечення позову ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 , СТОВ «Агроспілка», ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за договором про надання фінансового кредиту.

12 листопада 2020 року ОСОБА_1 відчужив частину свого майна на користь сина, ОСОБА_3 , у вигляді будинку та двох земельних ділянок, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2020 заяву позивача, ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал», про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0057, площею 2,0325 га за адресою: м. Шпола, Черкаської області, які належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах суми позовних вимог. ОСОБА_3 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вказану ухвалу, зазначаючи, що вказане майно належить відповідно договору дарування від 29 квітня 2020 року його сину ОСОБА_3 .

З викладених обставин випливає, що ОСОБА_3 , переслідуючи мету ухилення від виконання своїх кредитних зобов`язань перед ТОВ «Фінансова Компанія Віва Капітал», систематично та завчасно здійснював відчуження свого майна.

Також зазначив, що у забезпечення виконання зобов`язання між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та СТОВ «Агроспілка» 26 липня 2019 року було укладено Договір поруки № 1045-Ш/ФО П2.

Згідно п. 2.1 Договору поруки кредитодавець має право вимагати від поручителя виконання зобов`язань, передбачених п.1.1 Договору у разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань, передбачених графіком платежів, що є додатком №1 до основного договору та/або строків дострокового виконання зобов`язань на вимогу кредитодавця згідно основного договору.

Пункт 2.2 Договору поруки № 1045-Ш/ФО П2 передбачає, що у разі порушення позичальником своїх зобов`язань за основним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники.

26 липня 2019 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір застави № 1045-Ш/ФЩ, предметом якого є зерно на загальну вартість 4 900 000 грн 00 коп. Предмет застави повинен був зберігатись за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, за вказаною адресою застава відсутня, що встановлено працівниками позивача, а складське приміщення, де зберігалось зерно, належить третій особі ТОВ «Шпола-Продукт». Тобто СТОВ «Агроспілка» реалізувала належне їй нерухоме майно сторонній особі, а заставне майно не зберегла.

Таким чином позивач протягом судового розгляду даної справи, внаслідок неправомірних дій та недобросовісності відповідачів, поступово втрачає можливість задовольнити свої вимоги за рахунок майна боржників у разі задоволення позовних вимог.

Зазначене надає можливість стверджувати, що відповідачі будуть й надалі продовжувати вживати заходів щодо приховування належного їм майна, щоб уникнути кредитних зобов`язань.

Враховуючи наведені обставини позивач просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на: кошти в межах суми позову, що містяться на розрахунковому рахунку СТОВ «Агроспілка» № НОМЕР_2 в АТ «Піреус Банк МКБ», МФО 300658, Код ; кошти в межах суми позову, що містяться на розрахунковому рахунку СТОВ «Агроспілка» № НОМЕР_3 в АТ «Райфайзен Банк Аваль», МФО 380805, Код .

Ухвалою Шолянського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року у задоволенні заяви ТОВ Фінансова Компанія Віва Капітал» відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просив суд накласти арешт на кошти у в межах суми позову, що містяться на розрахункових рахунках СТОВ «Агроспілка», при цьому заявником не долучено належних доказів до заяви про забезпечення позову, яка б містила інформацію про те, що вказані рахунки належать саме відповідачу, ТОВ «Агроспілка».

Накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на приведених рахунках без наявності доказів належності таких рахунків відповідачу, може порушити права третіх осіб, які не є учасниками даного судового спору.

В апеляційній скарзі, поданій 09 березня 2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» порушило питання про скасування вище приведеної ухвали суду та постановлення нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти в межах суми позову, що містяться на розрахунковому рахунку СТОВ «Агроспілка» № НОМЕР_2 в АТ «Піреус Банк МКБ», МФО 300658, Код ; кошти в межах суми позову, що містяться на розрахунковому рахунку СТОВ «Агроспілка» № НОМЕР_3 в АТ «Райфайзен Банк Аваль», МФО 380805, Код .

Водночас подана скарга мотивована тим, що незадоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки Товариства, яке є поручителем, не позбавило останнє права списати кошти з рахунків на користь своїх контрагентів. Таким чином є очевидним, що в разі задоволення позову реалізувати рішення суду позивач не зможе, оскільки відсутність кошів позбавить можливості позивача погасити борг.

Відкриття банківського рахунку становить собою відкриття облікового запису, що його банк використовує для обліку грошових операцій клієнта. Рахунок на якому обліковуються кошти не є власністю клієнта, а лише засобом обліку коштів.

Крім того, відповідач вчиняє дії по відчуженню іншого належного йому майна, про що конкретизовано безпосередньо у заяві про забезпечення позову. Дії відповідача є недобросовісними та направлені на зменшення його платоспроможності.

Скаржник переконаний, що місцевий суд, за наведених обставин, прийшов до невмотивованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу СТОВ «Агроспілка» просило суд в задоволенні апеляційної скарги вімовити в повному обсязі.

Зазначає, що позивач взагалі ніяк не обгрунтовує наявність ризиків невиконання чи неналежного виконання рішення суду в контексті саме СТОВ «Агроспілка» і половина його апеляції присвячена саме ОСОБА_3 . Крім того, в контексті співмірності звертає увагу суду, що для забезпечення посівних робіт, а також проведення реконструкції товарно-молочних ферм Товариство планує залучити кредитні кошти для поповнення обігових коштів в АТ «Креді Агріколь Банк», а накладення арешту поставить під загрозу отримання кредиту.

Вказує, що СТОВ «Агроспілка» взагалі не є стороною правовідносин щодо договору застави між позивачем та ОСОБА_3 , а позивач не надає жодних доказів щодо незаконних чи недобросовісних дій СТОВ «Агроспілка» щодо відповідного зерна.

Також зазначає, що позивач в свою чергу не надав належного розрахунку заборгованості, яку він вимагає стягнути.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників процесу вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України ухвала є різновидом судового рішення.

Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

В процесі розгляду апеляційним судом встановлено, що, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на: кошти в межах суми позову, що містяться на розрахунковому рахунку СТОВ «Агроспілка» № НОМЕР_2 в АТ «Піреус Банк МКБ», МФО 300658, Код ; кошти в межах суми позову, що містяться на розрахунковому рахунку СТОВ «Агроспілка» № НОМЕР_3 в АТ «Райфайзен Банк Аваль», МФО 380805, Код .

В якості доказів та на підтвердження мотивів поданої заяви, які виділені разом з нею в матеріали оскарження ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року, додано витяг з ДРРПНМ, зі змісту якого вбачається, що ТОВ «Шпола-Продукт» являється власником єдиного майнового комплексу Шполянський хлібокомбінат, що розташований за адресою: вул. Піддубного Івана,10 в м. Шпола, Шполянського району Черкаської області. За вказаною адресою в межах майнового комплексу розташоване також СТОВ «Агроспілка» (а. с. 4,5).

Ще одним доказом доданим до заяви про забезпечення позову, являється складська квитанція на зерно № 1 від 24 липня 2019 року, якою підтверджено те, що склад АДРЕСА_3 ФОП ОСОБА_3 прийняв на зберігання зерно класу 1 врожаю 2019 року фізична та залікова вага якого становить 1 000 000 кг. Документ, що засвідчує якість зерна якісне посвідчення № 5 від 17 липня 2019 року, видане лабораторією СТОВ «Агроспілка». Ринкова вартість зерна пшениці станом на 24 липня 2019 року становить 4 грн 90 коп. за 1 кг, на суму 4 900 000 грн 00 коп. Зерновий склад зобов`язується зберігати зерно в строк до закінчення строку дії договору та видати ОСОБА_3 зерно пшениці в кількості 1 000 000 кг (а. с. 7).

В якості чергового доказу заявником також надано Акт огляду та перевірки наявності і стану заставного майна від 11 лютого 2021 року, в якому зазначено, що за адресою АДРЕСА_2 , застава, а саме зерно пшениці, передана позичальником ОСОБА_3 ,з яким у ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» укладено кредитний договір № 1045-Ш/ФО від 26 липня 2019 року та договір застави № 1045-Ш/ФО від 26 липня 2019 року, відсутня. Даний факт заактовано працівниками ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» Логвіновим В. А. та ОСОБА_4 (а. с. 6).

Інших доказів, в тому числі тих, на яких побудовано обґрунтування заявлених вимог про забезпечення позову, у визначений у заяві спосіб, матеріали оскаржуваної даної ухвали, не містять.

В процесі підготовки справи до апеляційного перегляду на адресу апеляційного суду надійшла заява ТОВ «Фінансова Компанія Віва Капітал», про витребування інформації без посилання на процесуальні норми цивільного законодавства, в порядку якого розглядається вказаний спір. Зі змісту приведеної заяви вбачається, що заявник порушує перед судом апеляційної інстанції питання про витребування останньою у АТ «Піреус Банк МКБ» МФО 300658, Код , інформацію про те чи належить СТОВ «Агроспілка» Код розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , витребувати у АТ «Райфайзен Банк Аваль», МФО 380805, Код інформацію про те чи належить СТОВ «Агроспілка» Код розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення п. 6 ч. 2 ст. 356, ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

В свою чергу суд апеляційної інстанції, в разі вирішення питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, повинен врахувати як вимоги ч. 1 ст. 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Колегія суддів зазначає, що дана заява не може бути вирішена судом апеляційної інстанції, оскільки вона подана без посилання на правові норми та цілеспрямованого ініційованого клопотання сторони, що будується на принципі змагальності сторін. В свою чергу суд не вправі перебирати на себе повноваження якими наділені безпосередньо учасники справи здійснюючи свої права та обов`язки учасників судового процесу.

Додана до вказаної заяви копія договору поруки від 26 липня 2019 року № 1045-Ш/ФО П2 укладеного між СТОВ «Агроспілка» та ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» також не може розцінюватися судом апеляційної інстанції як безумовний доказ належності банківського рахунку відповідачу, в тому числі з огляду на дату його укладення та дату звернення з приведеною заявою до суду, а також відсутністю відомостей, щодо не поширення на даний рахунок спеціального режиму його використання.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу ст. 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судова колегія зазначає, що накладення судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банках або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат.

При цьому, відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, зобов`язаний надати суду заявник, тобто ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» або його представник. Наведених вимог, при поданні до суду заяви про забезпечення позову, позивачем або його представником дотримано не було.

Отже, відомостей, що потрібні для забезпечення позову у спосіб, який просить заявник, суду надано не було.

Потенційно ж може виникнути ситуація, коли арешт буде накладено на рахунки, що використовуються товариством для виплати заробітної плати, для обліку коштів соціального страхування, тобто є рахунками зі спеціальним режимом використання.

Такий спосіб забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти може обмежити права працівників на отримання заробітної плати та позбавити товариство можливості сплачувати податки, збори та обов`язкові платежі до бюджету.

Наданих суду відомостей недостатньо, щоб надати правову оцінку ймовірності порушення, у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення, прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а також створення перешкод у здійсненні СТОВ «Агроспілка» господарської діяльності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, апеляційний суд приймає до уваги інтереси не лише заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» слід залишити без задоволення, а ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року, залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» залишити без задоволення.

Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

В. О. Єльцов