Справа № 127/2119/13- ц
Провадження № 22-ц/801/948/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 рокуСправа № 127/2119/13- цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.

суддів: Стадника І.М.., Сопруна В.В.

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу №127/2119/13- ц за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький), заінтересовані особи: стягувач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18 вересня 2019 року,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2021 року, повний текст якої складено 27 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Гуменюка К.П.

встановив:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця у якій просив суд:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Міщук Т.А. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18 вересня 2019 року (виконавче провадження № 53971697);

- визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню № 53971697 від 18 вересня 2019 року, винесену головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Міщук Т.А.;

- зобов`язати державного виконавця або іншу особу Центрального відділу виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) усунути порушення допущені 19 вересня 2019 року при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (виконавче провадження № 53971697), шляхом повернення виконавчого листа стягувачу з підстав пропущення строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Скарга мотивована тим, що 18 вересня 2019 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Міщук Т.А. (далі державний виконавець) при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/2119/13-ц, виданого 17 вересня 2013 року (виконавче провадження № 53971697) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в сумі 121 259 грн. 49 коп. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану з підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення та п. 2 зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 19 вересня 2022 року.

Так, у виконавчому листі зазначається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання на протязі 1-го року.

Заява стягувача про стягнення з ОСОБА_1 коштів за виконавчим листом, подана на адресу державної виконавчої служби 17 травня 2017 року, тобто через 3 роки 8 місяців із пропуском усіх можливих строків для пред`явлення до виконання. Із наявних матеріалів виконавчого провадження встановлено, що строк подачі виконавчого листа не переривався та судом не поновлювався.

Таким чином державний виконавець, отримавши на виконання виконавчий лист, що поданий із пропущенням строку на пред`явлення до виконання, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язаний був протягом трьох днів повернути Стягувачеві виконавчий лист із підстав пропущення строку на пред`явлення до виконання із роз`ясненням права Стягувача на звернення до суду про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як видно із постанови, що оскаржується, державний виконавець допустив порушення Закону, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника, а потім повернув виконавчий документ Стягувачу з підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення та п. 2 зазначив, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 19 вересня 2022 року, чим фактично поновив Стягувачу строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання. За наведених вище обставин скаржник звернувся до суду із даною скаргою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2021 року задоволенні скарги відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт вказує, що ухвала суду постановлена із порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права та матеріального права, а тому повинна бути скасована.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в суді першої інстанції було доведено, що державним виконавцем було відкрито провадження з пропущеним строком його пред`явлення до виконання, а тому постанова про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав , що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення та встановлений строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання в строк до 19.09.2022 року є неправомірною та підлягає скасуванню, а права боржника підлягають захисту шляхом зобов`язання державного виконавця усунути порушення допущені 19.09.2019 року при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу шляхом повернення виконавчого листа стягувачу з підстав пропущення строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання, в зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі..

Державний виконавець Медяний В.Г. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник стягувача до судового засідання не з`явився про час та місце розгляду скарги був повідомлений завчасно та належним чином.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

По справі встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2013 року у справі № 127/2119/13-ц у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18 травня 2007 року - квартиру по АДРЕСА_1 , загальною площею 62,40 кв.м, житловою площею 38,10 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01 листопада 2005 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. за №5327, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 04 листопада 2005 року за реєстровим №111 в реєстрову книгу №665, з метою стягнення заборгованості ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції за кредитним договором №014/035-43/50143 від 18 травня 2007 року в розмірі 15 170 дол. 71 цент США (еквівалентно 121 259 грн. 49 коп.), з яких 12 115 дол. 01 цент США - заборгованість по кредиту, 1 355 дол. 18 центів США - заборгованість по процентах, 1 700 дол. 52 цента США - пеня, встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки в розмірі 392 057 грн., яка зазначена в договорі іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції 1 212 грн. 59 коп. судового збору (а.с. 31).

З метою примусового виконання даного рішення суду 17 вересня 2013 року позивачу було видано виконавчий лист (а.с. 32), зі змісту якого вбачається, що він уже пред`являвся до виконання до органів Державної виконавчої служби, про що свідчить запис в ньому, здійснений 27 листопада 2014 року державним виконавцем та підтверджується постановою державного виконавця від цього ж числа про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.33).

В подальшому, стягувачем повторно пред`являвся виконавчий лист до примусового виконання, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження, винесена 22 травня 2017 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Медяним В.Г. (виконавче провадження 53971697) (а.с. 34).

Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниці ГУТУЮ у Вінницькій області Міщук Т.А. від 18 вересня 2019 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 7).

Вказану вище постанову скаржник вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а дії державного виконавця щодо її винесення неправомірними.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, що виконавчий лист був повернутий стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином у разі розгляду правомірності дій державного виконавця, щодо повернення виконавчого документа стягувачеві, з`ясуванню підлягають обставини обґрунтованості підстав повернення виконавчого документа стягувачеві.

Скаржник, оскаржуючи дії державного виконавця та винесеної ним постанови про повернення виконавчого листа від 18 вересня 2019 року посилається на те, що державний виконавець відкрив виконавче провадження на підставі виконавчого листа, який поданий із пропущеним строком на пред`явлення його до виконання.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, питання щодо повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття його до виконання вирішується при пред`явленні його до виконання.

Матеріали справи не містять доказів про неправомірність рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця при пред`явленні в травні 2017 року виконавчого листа № 127/2119/13-ц, виданого 17 вересня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області, а також доказів скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 травня 2017 року (виконавче провадження № 53971697), винесеної головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Медяним В.Г.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що постанова державного виконавця від 18 вересня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу є правомірною.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 375, 381,382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 29 квітня 2021 року.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: І.М. Стадник

В.В. Сопрун