Справа № 495/3950/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м Ужгород, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами позики,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 01.09.2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 06.09.2021 року.

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Згідно ухвали судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2020 р. до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області направлена за підсудністю цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, за підсудністю.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Згідно ухвали судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2020 р. до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області направлена за підсудністю цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2020 у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.12.2020 матеріали цивільних справ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики (справи №495/3950/20, провадження №2/495/2160/2020) та за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики (справа №495/3951/20, номер провадження №2/495/2161/2020) об`єднано в одне провадження, якому призначено єдиний унікальний номер справи 495/3950/20, (провадження №2/495/2160/2020).

Ухвалою суду від 14.12.2020 року до участі у справі залучено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Так, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що 05 листопада 2011 року між позивачем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 укладено договір позики за яким Позивачем надано Відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США, які необхідні були Відповідачу для придбання разом із цивільною дружиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у власність житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок, під кадастровим номером :01:004:0132.

На підтвердження, виникнення боргових зобов`язань між Позивачем та Відповідачем, ОСОБА_3 надано ОСОБА_1 , 05 листопада 2011 року на території м. Білгород- Дністровського Одеської області, розписку про отримання грошових коштів в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США. Так, згідно позовної заяви відповідач зобов`язаний був повернути позивачу борг в строк не пізніше 01 вересня 2018 року в повному обсязі у м. Білгород- Дністровському Одеської області.

В позовній заяві наведено зміст боргової розписки, оригінал додано до матеріалів справи.

Посилаючись на положення ч.1ст. 526,ст.ст.527,530, п.4 ч.1 ст. 532, ч.1 ст. 626 ч.1 ст. 629 Цивільного кодексу України позивач зазначає, що зобов`язання повинно бути виконане належним чином сторонами у встановлений договором або законом строк, у встановленому місці, встановленим у договорі чином.

ОСОБА_1 зазначає, що всупереч їх із відповідачем домовленостей та вимог статей 526, 527,530,532, 1046, 1049 ЦК України станом на 09 липня 2020 року, тобто на момент звернення із даним позовом до суду, Відповідач борг не повернув. Як на підтвердження вказаного, позивач зазначив, що у нього наявний оригінал вищевказаної розписки, яка в розумінні ст.545 ЦК України може слугувати підтвердженням виконання та/або невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за договором позики. При цьому позивач вказує, що при умові виконання боржником своїх зобов`язань, тобто повернення позивачу коштів, позичальник мав би повернути йому боргову розписку. При цьому позивач посилається на положення ст. 545 ЦК України, яка передбачає, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Позивач вважає, що з огляду на викладене, в судовому порядку з Відповідача має бути стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 60 000 доларів США, та судом має бути застосований такий спосіб захисту його цивільних прав та законних інтересів шляхом примусового виконання Відповідачем свого обов`язку в натурі.

При цьому позивач зазначає, що оскільки боргові зобов`язання між ними (Позивачем та Відповідачем) виникли в іноземній валюті, то і судом зазначений борг за договором позики має бути стягнуто в іноземній валюті.

У позовній заяві вказано на те, що ОСОБА_1 , понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за пред`явлення даного позову у розмірі 10 510 гривень 00 копійок. Також ним планується понесення судових витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 420 гривні 40 копійок за подання заяви про забезпечення даного позову.

При цьому згідно позовної заяви позивачем очікується понесення судових витрати за професійну правничу допомоги в суді першої інстанції до 15 000 гривень 00 копійок. Також, позивач вказує, що можливі наступні судові витрати, які він може понести.

Позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , заборгованість за договором позики від 05 листопада 2011 року, який мав бути виконаний не пізніше 01 вересня 2018 року у м. Білгород- Дністровському Одеської області, у розмірі 60 000 доларів США.

Судові витрати розподілити згідно Цивільного процесуального кодексу України.

Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов мотивовано тим, що 02 грудня 2016 року між позивачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та відповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 укладено договір позики за яким Позивачем надано Відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 200 000 (двісті тисяч) доларів США, які необхідні були Відповідачу для придбання у власність 1/3 частки комплексу будівель «Експеранса», які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , та 1/3 частки земельної ділянки, на якій розташована 1/3 частки вказаного об`єкту нерухомого майна, під кадастровим номером :02:028:0215, які позивач отримав 02 грудня 2016 року у м. Білгород-Дністровському Одеської області.

Разом із тим, позивач вказує, що на підтвердження виникнення боргових зобов`язань між Позивачем та Відповідачем, ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 , 02 грудня 2016 року на території м. Білгород- Дністровського Одеської області, розписку про отримання грошових коштів в розмірі 200 000 (двісті тисяч) доларів США в якості боргу які Відповідач зобов`язаний був повернути Позивачу в строк не пізніше 01 травня 2019 року в повному обсязі у м. Білгород- Дністровському Одеської області.

В позовній заяві позивачем наведено текст боргової розписки та її оригінал додано до матеріалів позовної заяви.

Посилаючись на положення ч.1ст. 526,ст.ст.527,530, п.4 ч.1 ст. 532, ч.1 ст. 626 ч.1 ст. 629 Цивільного кодексу України позивач зазначає, що зобов`язання повинно бути виконане належним чином сторонами у встановлений договором або законом строк, у встановленому місці, встановленим у договорі чином.

ОСОБА_2 зазначає, що всупереч їх із відповідачем домовленостей та вимог статей 526, 527,530,532, 1046, 1049 ЦК України станом на 09 липня 2020 року, тобто на момент звернення із даним позовом до суду, Відповідач борг не повернув. Як на підтвердження вказаного, позивач зазнач, що у нього наявний оригінал вищевказаної розписки, яка в розумінні ст.545 ЦК України може слугувати підтвердженням виконання та/або невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за договором позики. При цьому позивач вказує, що при умові виконання боржником своїх зобов`язань, тобто повернення позивачу коштів, позичальник мав би повернути йому боргову розписку. При цьому позивач посилається на положення ч. ст. 545 ЦК України, яка передбачає, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Позивач вважає, що з огляду на викладене, в судовому порядку з Відповідача має бути стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 200 000 доларів США, та судом має бути застосований такий спосіб захисту його цивільних прав та законних інтересів шляхом примусового виконання Відповідачем свого обов`язку в натурі.

При цьому позивач зазначає, що оскільки боргові зобов`язання між сторонами виникли в іноземній валюті, той судом зазначений борг за договором позики має бути стягнуто в іноземній валюті.

Згідно позовної заяви, позивачем понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за пред`явлення даного позову у розмірі 10 510 гривень 00 копійок. Окрім того позивач зазначає, що також ним планується понесення судових витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 420 гривні 40 копійок за подання заяви про забезпечення даного позову. Як вказано позивачем, крім того, ним очікується понесення судових витрати за професійну правничу допомоги в суді першої інстанції до 15 000 гривень 00 копійок. В позовній заяві зазначено, що також можливі наступні судові витрати, які позивач може понести.

Позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , заборгованість за договором позики від 02 грудня 2016 року, який мав бути виконаний не пізніше 01 травня 2019 року у м. Білгород-Дністровському Одеської області, у розмірі 200 000 доларів США.

Судові витрати розподілити згідно Цивільного процесуального кодексу України.

Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

06.10.2020 року від відповідача по вказаній справі ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_7 , надійшла заява про визнання позову в повному обсязі. Зокрема відповідач вказує, що дійсно 05.11.2011 року він отримав на підставі договору позики у борг від позивача ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 60 000 доларів США для придбання нерухомого майна у м. Білгород- Дністровському Одеської області, які він мав би повернути до 01 вересня 2018 року. При цьому зазначає, що дійсно ці кошти він не повернув, з огляду на відсутність коштів на момент настання обов`язку виконати своє зобов`язання. Зазначає, що позов визнає у повному обсязі та проти його задоволення не заперечує. Окрім того від відповідача та його представника на адресу суду надійшла також заява про розгляд справи за їх відсутності.

06.10.2020 року від відповідача по справі ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_7 , надійшла заява про визнання позову. Так, у вказаній заяві відповідач зазначає, що він ОСОБА_3 , визнає у повному обсязі позовну заяву за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та всі заявлені позовні вимоги до нього, а також всі ті обставини, на які посилається ОСОБА_2 у своєму позові.

При цьому відповідач зазначає, що дійсно, 02 грудня 2016 року він отримав на підставі договору позики у борг від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 200 000 доларів США для придбання нерухомого майна у смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області, які він мав би повернути до 01 травня 2019 року. Однак, дійсно ці кошти він не повернув, з огляду на відсутність коштів на момент настання обов`язку виконати своє зобов`язання. Відпоівдач зазначає, що у зв`язку із наведеним, він визнаю позов у повному обсязі та не заперечую проти його задоволення.

04.01.2021 від відповідача по справі ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_7 , до суду надійшла заява про визнання позовів та розгляд справи за їх відсутності.

08.01.2021 від позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2021 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами позики. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Позивач, ОСОБА_2 , в судове засідання на розгляд справи не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Від позивачів по справі 04.08.2021 надійшла спільна заява про розгляд справи за їх відсутності. Окрім того позивачі зазначили, що свої позовні заяви та заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Так, на думку позивачів перешкод розглянути та вирішити справи 31 серпня 2021 року не існує. З цих підстав просять суд, розглянути та вирішити по суті дану цивільну справу у судовому засіданні 31.08.2021.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином. 29.07.2021 від відповідача та його представника надійшла заява про визнання позовів та розгляд справи за їх відсутності. Так, відповідач ОСОБА_3 , його представник адвокат Васильєв П.О., просять суд: розглянути об`єднану цивільну справу № 495/3950/20 за позовними заявами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за договором позики у судовому засідання 31 серпня 2021 року о 15.00 годин у відсутність Відповідача - ОСОБА_3 та його представника - адвоката Васильєва Павла Олеговича. Окрім того, відповідач просить прийняти його заяву про визнання позову по об`єднаній цивільній справі, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити по суті заявлених позовних вимог. При цьому у заяві відповідач вказує, що наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі.

В судове засідання третя особа ОСОБА_4 та її представник адвокат Каланжов В.І., не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, заяв та клопотань не подавали.

Окрім того, слід зазначити, що учасники справи повідомлялися про виклик їх в судове засідання з розгляду вказаної справи, що був призначений на 15 год. 00 хв. 31.08.2021 також і шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України на веб-сторінці Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в розділі Судові виклики та повідомлення за посиланням: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam//.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч.ч.1,2,3,4, ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 05 листопада 2011 року між позивачем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 укладено договір позики за яким Позивачем надано Відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США, які необхідні були Відповідачу для придбання разом із цивільною дружиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у власність житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок, під кадастровим номером :01:004:0132.

На підтвердження, виникнення боргових зобов`язань між Позивачем та Відповідачем, ОСОБА_3 надано ОСОБА_1 , 05 листопада 2011 року на території м. Білгород- Дністровського Одеської області, розписку про отримання грошових коштів в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США. Так, відповідач зобов`язався повернути позивачу борг в строк не пізніше 01 вересня 2018 року в повному обсязі у м. Білгород- Дністровському Одеської області.

Позивачем до позовної заяви додано оригінал вказаної розписки, яка досліджена в судовому засіданні. Розписка містить реквізити кредитора та позичальника, в ній зафіксовано факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів, у ній зазначено строк повернення боргу, розписка підписана ОСОБА_8 , датована 05 листопада 2011 року, містить реквізити сторін.

Також судом встановлено, що 02 грудня 2016 року між позивачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та відповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 укладено договір позики за яким Позивачем надано Відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 200 000 (двісті тисяч) доларів США, які необхідні були Відповідачу для придбання у власність 1/3 частки комплексу будівель «Експеранса», які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , та 1/3 частки земельної ділянки, на якій розташована 1/3 частки вказаного об`єкту нерухомого майна, під кадастровим номером :02:028:0215, які позивач отримав 02 грудня 2016 року у м. Білгород-Дністровському Одеської області.

На підтвердження виникнення боргових зобов`язань між Позивачем та Відповідачем, ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 , 02 грудня 2016 року на території м. Білгород- Дністровського Одеської області розписку про отримання грошових коштів в розмірі 200 000 (двісті тисяч) доларів США в якості боргу які Відповідач зобов`язаний був повернути Позивачу в строк не пізніше 01 травня 2019 року в повному обсязі у м. Білгород- Дністровському Одеської області.

Матеріали справи містять оригінал вказаної боргової розписки яка досліджена у судовому засіданні. Розписка містить реквізити кредитора та позичальника, в ній зафіксовано факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів, зазначено строк повернення боргу, розписка підписана відповідачем ОСОБА_3 , та датована 02 грудня 2016 року.

Відповідачем до суду подавалися заяви в яких він визнавав борги за вказаними розписками. При цьому вказав, що дійсно у вказані в боргових розписках строки ним грошові кошти ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 повернуті не були.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (стаття 1047 ЦК України).

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16, від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року, на які посилається позивач у касаційній скарзі.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця, а також, що позичальник зобов`язується повернути позику.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом не дійсним.

Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом…

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В даному випадку, відповідач отримав у борг від позивача ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 60 000 доларів США, які необхідні, згідно розписки, були Відповідачу для придбання разом із цивільною дружиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у власність житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок, під кадастровим номером :01:004:0132, які він мав би повернути до 01 вересня 2018 року, також отримав від позивача ОСОБА_2 , в борг грошові кошти в розмірі 200 000 (двісті тисяч) доларів США, для придбання, згідно розписки, у власність 1/3 частки комплексу будівель « ІНФОРМАЦІЯ_6 », які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , та 1/3 частки земельної ділянки, на якій розташована 1/3 частки вказаного об`єкту нерухомого майна, під кадастровим номером :02:028:0215, які відповідач отримав 02 грудня 2016 року у м. Білгород-Дністровському Одеської області, які мав повернути в строк до 01.05.2019.

Таким чином боргові розписки, оригінали яких наявні у матеріалах справи містять істотні умови договору.

ОСОБА_3 , визнав дійсність вказаних боргових розписок, та отримання ним боргових коштів.

Наведене дає підстави для висновку про задоволення позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 зроблено висновок, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц.

В межах розгляду даної цивільної справи, суд не може виходити за межі позовних вимог, та відповідно не встановлює наявності або відсутності у третьої особи зобов`язань перед позивачами. Так, судом встановлено факт наявності боргових зобов`язань відповідача перед позивачами, що виникли на підставі боргових розписок.

Суд при вирішенні даного спору не встановлює обставини придбання будь-якого майна за кошти, передані за договорами позики. Вказані обставини підлягають доказуванню та встановленню у порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2021 відмовлено у прийнятті позову ОСОБА_9 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними. Роз`яснено ОСОБА_9 , що вона має право звернутися з вказаною позовною заявою у загальному порядку.

Рішень суду про визнання вказаних вище договорів позики недійсними суду надано не було.

Крім того, для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя. До того, як позикодавець надасть кошти позичальникові (дружині або чоловікові), в останнього не виникає права власності на це майно, воно виникає лише після одержання грошових коштів. Таким чином, той з подружжя, хто укладає договір позики (позичає кошти), не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин.

Указаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2020 року в справі № 522/16362/16-ц (провадження № 61-47310св18), від 27 листопада 2019 року в справі № 133/3928/14-ц (провадження № 61-33048св18) і від 26 вересня 2018 року в справі № 713/285/2012 (провадження № 61-10345св18).

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивачів є підставними та доведеними, а тому з

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , слід стягнути на користь на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , у розмірі 60 000 доларів США, які він отримав від позивача згідно боргової розписки від 05.11.2011 року;

та з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , слід стягнути на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , заборгованість за договором позики від 02 грудня 2016 року, який мав бути виконаний не пізніше 01 травня 2019 року у м. Білгород-Дністровському Одеської області, у розмірі 200 000 доларів США, які відповідач отримав від позивача згідно боргової розписки від 02.12.2016 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем ОСОБА_1 , та документально підтверджені судові витрати у розмірі 10 510,00 грн. пов`язані із сплатою ним судового збору за звернення до суду із вказаним позовом та понесені позивачем ОСОБА_2 та документально підтверджені судові витрати у розмірі 10 510,00 грн. пов`язані із сплатою ним судового збору за подання до суду вказаної позовної заяви.

Підтвердження понесення позивачами інших судових витрат пов`язаних із розглядом даної справи суду не надано.

Керуючись ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 279-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , заборгованість за договором позики від 05 листопада 2011 року, у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США, за борговою розпискою від 05 листопада 2011 року;

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , заборгованість за договором позики від 02 грудня 2016 року, у розмірі 200 000 (двісті тисяч) доларів США, за борговою розпискою від 02 грудня 2016 року;

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , сплачений ним, судовий збір в розмірі 10510,00 грн. (десять тисяч п?ястсот десять грн.) .

Стягнутий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , сплачений ним, судовий збір в розмірі 10510,00 грн .(десять тисяч п?ястсот десять грн.).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_6 , засоби зв`язку, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 : АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош