Номер провадження: 22-ц/813/678/21
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Вівчар Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ,

позивача ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 ,

позивача ОСОБА_4 , представника ОСОБА_2 ,

позивача ОСОБА_5 , представника ОСОБА_2 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6 ,

від відповідача державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. не з`явились,

від відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не з`явились,

переглянувши справу №947/20951/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», за участю третьої особи ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 січня 2020 року у складі судді Калашнікової О.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 2 вересня 2019 року до суду з позовом до державного реєстратора, просив визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46871658 від 15 травня 2019 року, прийняте державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» () (т.1 а.с.2-4).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2019 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.37-38).

Відповідач державний реєстратор Сурай Д.Ю. позов не визнала, зазначивши у відзиві, що державний реєстратор це уповноважена державою на здійснення функцій визнання права шляхом внесення інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державний реєстратор не створює право, а лише його констатує. Державна реєстрація має правовстановлюючий характер дією, що припиняє юридичний склад, який спрямований на виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухомість. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право власності якої оскаржується, не може бути представником у даному спорі як третя особа. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було подано усі необхідні документи для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було прийнято відповідно до умов чинного законодавства України (т.1 а.с.52-57).

9 грудня 2019 року подано заяву про зміну підстав позову, згідно якої ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до суду як позивачі, зазначивши відповідачами державного реєстратора Сурай Д.Ю. та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», заявивши вимоги про:

визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46871658 від 15 травня 2019 року, прийняте державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. про реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» () на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101, номер об`єкта в РПВН: 23045585

усунення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 перешкод у володінні та користуванні нерухомим майном способом вселення в квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.79-85).

Відповідач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» є правонаступником прав та обов`язків кредитора та іпотекодержателя за Кредитним договором №0106/08/08-КЕ від 28 липня 2008 року, укладеним між АКБ «Форум» та ОСОБА_6 , та Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Плигіною Ж.О. 28 липня 2008 року, зареєстрованим в реєстрі за №5769, укладеним між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Станом на 5 лютого 2018 року заборгованість ОСОБА_6 перед ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» становила 12413,02 доларів США, про що було належним чином повідомлено позичальника та іпотекодавців вимогами про усунення порушень від 5 лютого 2018 року, тому доводи позивачів про те, що вони не отримували жодних вимог, не відповідають дійсності. У відповідності до положень/умов Кредитного договору та Договору іпотеки, враховуючи норми статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, яким є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» мав право задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Твердження позивачів, що відсутність оцінки предмета іпотеки перешкоджає зверненню стягнення на іпотечне майно, є безпідставними та протирічать вимогам чинного законодавства. Порядком про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачений вичерпний перелік документів, які необхідно надати державному реєстратору для проведення державної реєстрації права власності. Щодо посилань позивачів на мораторій, то його поняття визначається як відстрочення виконання зобов`язання. Отже, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Договором іпотеки передбачено, що у відповідності до статті 36 Закону України «Про іпотеку» цей Договір є договором задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого іпотекодержатель на власний розсуд може згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку» задовольнити забезпечені іпотекою вимоги іпотекодержателя вимоги за Кредитним договором шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Отже, підписанням Договору іпотеки, іпотекодавці одночасно підписали Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого надали згоду на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (т.1 а.с.164-166).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті (т.2 а.с.80-81).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 січня 2020 року позов задоволено (т.2 а.с.95-101).

Висновок суду мотивовано тим, що реєстраційна справа на квартиру АДРЕСА_1 містить документи, що не стосуються спірних кредитних відносин, що забезпечені іпотекою даної квартири. Крім того, за наслідками прийнятого державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за відповідним застереженням в іпотечному договорі фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Квартира, яка була предметом іпотеки, має загальну площу 58,7 кв.м; кредит, у забезпечення повернення якого укладено договір іпотеки, надано ОСОБА_6 в іноземній валюті на споживчі цілі; в квартирі зареєстровані позивачі, які за даними Реєстрів не мають іншого нерухомого майна у власності. Оскільки в результаті прийнятого реєстратором рішення ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» здійснив виселення позивачів з квартири, об`єкт нерухомого майна вибув із власності позивачів, то їх порушене право власності підлягає судовому захисту шляхом відновлення становища, що існувало до порушення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на рішення суду.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.2 а.с.105-108).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Зазначення реєстратором в реєстраційній справі іншої особи, є технічною помилкою. Право власності на предмет іпотеки, враховуючи наявну заборгованість за кредитним договором, набуто відповідно до умов кредитного договору та договору іпотеки з дотриманням нормам чинного законодавства. Положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті » не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі застереження в іпотечному договорі.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві (письмових поясненнях) на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 в інтересах позивачів заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує фактичним підтриманням заявлених вимог (т.2 а.с.186-192).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Між акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_6 укладено Кредитний договір №0106/08/08-КЕ від 28 липня 2008 року, за яким надано на споживчі цілі кредит у вигляді відкриття кредитної лінії з лімітом у розмірі 60000,00 доларів США на строк до 8 липня 2013 року (т.1 а.с.8-14).

Між акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладено Іпотечний договір, посвідчений 28 липня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Плигіною Ж.О., зареєстрований в реєстрі за №5769, за яким для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №0106/08/08-КЕ від 28 липня 2008 року передано в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 (Предмет іпотеки належав іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 14 квітня 2008 року, зареєстрованого 23 квітня 2008 року в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості в книзі №682пр на сторінці 66 за №3124).

За умовами Іпотечного договору передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом, зокрема, передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (п.5.4, 6.3 Договору).

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на підставі правочинів є правонаступником прав та обов`язків кредитора та іпотекодержателя за Кредитним договором №0106/08/08-КЕ від 28 липня 2008 року та Іпотечним договором від 28 липня 2008 року за реєстраційним номером 5769.

Як новий іпотекодержатель ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» має право у відповідності до положень/умов Кредитного договору та Договору іпотеки, враховуючи норми статті 37 Закону України «Про іпотеку» задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Проте, в даному випадку предмет іпотеки підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки нерухоме майно (квартира АДРЕСА_1 ) виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України позичальника ОСОБА_6 за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті; квартира є постійним місцем проживання іпотекодавців ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , докази того, що у даних майнових поручителів наявне у власності інше житлове приміщення, відсутні; загальна площа іпотечного нерухомого майна становить 58,7 кв.м тощо.

Доводи ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» в тій частині, що правила мораторію не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі застереження в іпотечному договорі, безпідставні та не узгоджуються із судовою практикою.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки на підставі відповідного застереження у договорі про застосування вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частин 1, 2 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем в суді.

Системний аналіз статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно.

Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмета іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.

Визначальним при вирішенні спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів і іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки без згоди власника майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №802/1340/18-а (провадження №11-474апп19) виклала правовий висновок про те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку», отже зазначений договір є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від наявності згоди іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимоги іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог, а тому такий спосіб стягнення підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Вказана правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справах №127/16726/17-ц (провадження №61-39438св18), №607/2754/16-ц (провадження №61-29694св18), від 5 лютого 2020 року у справі №759/2038/18, від 19 лютого 2020 року у справі №758/2524/17 (провадження №61-448св19).

Отже, Верховний Суд виходить з того, що до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» тимчасова заборона примусового стягнення на майно, яке виступає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом в іноземній валюті, діє з урахуванням приписів Закону України «Про іпотеку» та забороняє звернення стягнення на предмет іпотеки, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті у будь-який спосіб. Під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути здійснено стягнення шляхом реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем без згоди іпотекодавця на його відчуження.

Інші недоліки реєстраційної справи не є суттєвими у вирішенні спору.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», за участю третьої особи ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 3 вересня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова