Дата документу 02.09.2021
ЄУ № 942/1244/21
Провадження №2-з/942/23/21
У Х В А Л А

02 вересня 2021 року смт. Новопсков

Луганської області

Новопсковський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Стеценко О.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до СТОВ ім. Енгельса про визнання договору оренди поновленим та визнання додаткової угоди укладеною,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до СТОВ ім. Енгельса, в якому просить: визнати поновленим договір оренди нежитлового приміщення № 9 від 01.08.2018, укладений між фізичною особою ОСОБА_1 та СТОВ ім. Енгельса; визнати укладеною між фізичною особою ОСОБА_1 та СТОВ ім. Енгельса додаткову угоду про поновлення договору оренди нежитлового приміщення № 9 від 01.08.2018 на тих самих умовах та на той самий строк, в редакції позивача.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що 01.08.2018 між ним та СТОВ ім. Енгельса було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 9. Продовження строку оренди даного договору оформлюється шляхом підписання додаткової угоди. Позивач на адресу відповідача направив два примірники Додаткової угоди від 05.07.2021 про поновлення договору оренди №9 від 01.08.2019 для підписання, однак у місячний строк відповідач не заперечив проти укладання вказаних угод, що автоматично дає підстави вважати договір оренди поновленим. Відповідач 24.06.2021 на адресу позивача направив лист-повідомлення про звільнення орендованого нежитлового приміщення. Позивач вважає недоречним посилання відповідача на п. 2.2 Договору стосовно строку його дії, оскільки вищезазначений пункт у Договорі №9 від 01.08.2018 відсутній. Такі обставини свідчать про те, що відповідач добровільно поновлювати договір оренди № 9 від 01.08.2018 не має наміру. Позивач зазначає, що у випадку передачі відповідачем нежитлового приміщення в користування іншим особам буде порушено його переважне право в поновленні вищевказаного договору. Таким чином позивач вважає, що відповідачу необхідно заборонити вчиняти будь-які дії щодо передачі в користування нежитлового приміщення, яке є об`єктом оренди, та заборонити відповідачу перешкоджати ОСОБА_1 у доступі та користуванні об`єктом оренди.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, встановивши обставини, у зв`язку з якими позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Верховний Суд України у Пленумі «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченими законом.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, позивач не вказав обґрунтованих підстав для забезпечення позову, не навів та не підтвердив належними доказами, що невжиття таких заходів, а саме заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо передачі в користування нежитлового приміщення, яке орендує позивач, та заборони вчиняти будь-які дії у перешкоджанні позивачу у доступі та користуванні об`єктом оренди, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, в заяві про забезпечення позову позивач не вказує жодних відомостей та не надає доказів на підтвердження того, що відповідач взагалі має намір вчиняти будь-які дії щодо орендованого позивачем приміщення.

Таким чином позивачем не надано належних та допустимих доказів співмірності засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Слід відзначити, що сам факт звернення до суду з позовною заявою з вимогою про визнання поновленим договору оренди нежитлового приміщення та визнання укладеною додаткової угоди не може вважатися достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо власного майна.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши заяву в межах заявлених вимог та наданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням дійшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача, у зв`язку з чим його заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

За таких обставин, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до СТОВ ім. Енгельса про визнання договору оренди поновленим та визнання додаткової угоди укладеною відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення Луганському апеляційному суду через Новопсковський районний суд Луганської області.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя: О.С. Стеценко