ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року

м. Харків

Справа № 643/20261/19

Провадження № 22-ц/818/4201/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справив приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року, постановлене суддею Мельниковою І.Д., у справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у загальному розмірі 21847,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 . Відповідачі не сплачували в повному обсязі за послуги з централізованого водопостачання, що призвело до утворення заборгованості: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2015 року по 31.07.2019 року у розмірі 11439,67 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2015р. по 31.07.2019р. у розмірі 8092,75 грн.; сума індексу інфляції у розмірі 1755,28 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 560,25 грн..

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період 01.12.2016 року по 31.07.2019 року у розмірі 8178,84 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.2016 року по 31.07.2019 у розмірі 5719,88 грн.; сума індексу інфляції у розмірі 1734,94 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 558,18 грн., а всього 16191,84 грн. та судовий збір в розмірі 1423,68 грн в рівних частинах з кожного. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись з апеляційною скаргою в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог якими з них стягнута заборгованість.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначено, що з 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_2 , та здійснюють оплату комунальних послуг згідно встановлених приладів обліку, в тому рахунку і послуг КП «Харківводоканал», та фактично розірвали стосунки з ОСОБА_3 та спільно не мешкають за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . Будь-яких контактів та спілкування практично не відбувається.

Доступу до квартири, за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не має. Тому послуги, які вказав представник КП «Харківводоканал у своєму позові в судовому засіданні 24.03.2021 у Московському районному суді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично не отримували. Абонентський особовий рахунок НОМЕР_1 зазначений у позові КП «Харківводоканал», є особовим рахунком ОСОБА_4 як власника квартири за адресою АДРЕСА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Харківводоканал» просить рішення залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить рішення залишити без змін

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідачів виникли зобов`язання щодо сплати заборгованості за надані комунальні послуги. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідачі не виконують в повному обсязі обов`язки, у зв`язку з чим, починаючи з 01.01.2015 по 31.07.2019 утворилась заборгованість за надання послуг з централізованого водопостачання у сумі 11439,67 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2015р. по 31.07.2019р. у розмірі 8092,75 грн та з урахуванням строків позовної давності стягнув солідарно з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період 01.12.2016 року по 31.07.2019 року у розмірі 8178,84 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.2016 року по 31.07.2019 у розмірі 5719,88 грн.; сума індексу інфляції у розмірі 1734,94 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 558,18 грн., а всього 16191,84 грн.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , і є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, які надає позивач.

Згідно розрахунку заборгованості, через несплату за відповідачами виникла заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2015 року по 31.07.2019 року у розмірі 11439,67 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2015р. по 31.07.2019р. у розмірі 8092,75 грн.; сума індексу інфляції у розмірі 1755,28 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 560,25 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюютьсяЗаконом України «Про житлово-комунальні послуги»(далі - Закон).

Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття1, частина друга статті3, стаття19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Згідно п.5 ч.3ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно дост. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

При цьому правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина першастатті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно ч. 1, 2ст. 625 ЦК України, боржники, які прострочили виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Разом з тим відповідач ОСОБА_3 заявив про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК Українипозовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4статті 267 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачі належним чином не виконували свої обов`язки по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, які фактично були надані КП «Харківводоканал».

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість в межах позовної давності за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2015 року по 31.07.2019 року у розмірі 11439,67 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2015р. по 31.07.2019р. у розмірі 8092,75 грн.; сума індексу інфляції у розмірі 1755,28 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 560,25 грн - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування розрахунку чи розміру заборгованості відповідачами суду не надано.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Посилання апелянтів на те, що відсутні підстави для стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, оскільки вони не мешкають фактично у квартирі та не користуються нею, не можна взяти до уваги з огляду на їх недоведеність.

Стаття 156 ЖК України визначає права і обов`язки членів сім`ї власника жилого будинку (квартири). Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

За статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг.

Доказів, з приводу того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом спірного періоду, за який нараховано заборгованість, звертались до комунального підприємства із будь-якими заявами про не нарахування за послуги у зв`язку із їх не проживанням у житловому приміщенні до суду не надано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно дост. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,368,374, 375,381, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

А.В. Котелевець

Повний текст постанови складено 02 вересня 2021 року.