Справа №557/497/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судового засідання Довгалець Н.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача - адвокат Рудик В.Р.

відповідач: Гощанська селищна рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Гощанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Гощанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме: право на земельну частку (пай) розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Україна» Гощанського району Рівненської області.

Зазначає, що ОСОБА_3 за час свого життя була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Гощанського району Рівненської області та були включена у списки пайовиків, як така, що має право на отримання земельної частки (паю), згідно додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії РВ№00015 від 21.08.1993. Однак за життя земельні частки не отримала, тому після її смерті згідно додатку №2 протоколу комісії КСП «Україна» від 22.12.1996 її було виключено зі списку пайовиків як такою, що померла.

Зазначає, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв син ОСОБА_4 , який проживав разом з ОСОБА_3 на момент її смерті та вступив в управління спадковим майном.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який спадщину не встиг оформити спадщину належним чином.

Зазначає, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_5 , яка на момент його смерті проживала разом з ним в одному будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , яка спадщину після смерті ОСОБА_4 не встигла оформити належним чином.

Зазначає, що спадщину після ОСОБА_5 прийняв шляхом подання до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, враховуючи те, що право на земельну частку (пай) розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах, входило в спадкову масу спадкодавців, вважає що має право на належну земельну частку, однак у зв`язку з відсутністю сертифікату на земельну частку (пай), звернувся до суду за захистом свого права на спадкове майно.

Відповідачі відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 12 травня 2020 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2020 року, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2021 року, замінено відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області та третю особу на стороні відповідача: Липківську сільську раду Гощанського району на належного відповідача - Гощанську селищну раду

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач в заяві на ім`я суду позовні вимоги підтримав повністю та справу просить розглянути без його участі.

Представник позивача в заяві на ім`я суду позовні вимоги підтримав повністю та справу просить розглянути без його участі

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в заяві на ім`я суду, позов визнав та просить справу розглянути без їх участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог немає.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 згідно додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії РВ№00015 від 21.08.1993, була включена до списку членів КСП «Україна» за №538. Отже, ОСОБА_3 була членом КСП «України» на момент розпаювання землі підприємства та фактично набула право на земельну частку (пай), оскільки була включені в списки КСП «Україна» та відноситься до осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Згідно протоколу №2 комісії КСП «Україна» від 22.12.1996, ОСОБА_3 була виключена зі списків членів КСП «Україна» у зв`язку зі смертю останньої.

Сертифікат не видавався, розмір земельної частки (паю) КСП «Україна» становить 3.72 умовних кадастрових гектарів, вартість станом на 01.01.2020 року становить 135548,68 грн.

Вказана обставина підтверджується відповіддю відділу у Гощанському районі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 24.02.2020 на запит адвоката Рудика В.Р.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Земельного кодексу України 1990 року, державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пленум Верховного Суду України у Постанові №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" в п. 11 роз`яснив, що при вирішенні спору на спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного Кодексу України1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року, визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до п. 5 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до п. 3 Указу Президента України від 10 листопада 1994 р. №666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" вирішено установити, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Пунктом 17 Розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

За змістом положень ст.5 Земельного кодексу України в редакції закону від 13.03.1992 року № 2196- XII, ст.3 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям", ст.25 Закону "Про сільськогосподарську кооперацію" право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання колективним сільськогосподарським підприємством, сільськогосподарським кооперативом, або сільськогосподарським акціонерним товариством державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на право колективної власності на землю. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з`ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 24.12.2019 №1357.

Відповідно до ст.524 Цивільного кодексу УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.529 Цивільного кодексу УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 від 20 березня 1959 року.

В силу положень ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) спадщину прийняв ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області №1357 від 24.12.2019.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого виконавчим комітетом Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_5 , яка проживала разом з ним в одному будинку на момент його смерті, що підтверджується Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області №1358 від 24 грудня 2019 року.

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданого виконавчим комітетом Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв її син ОСОБА_2 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №58881652.

Факт родинних відносин підтверджується даними свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 виданого виконавчим комітетом Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області.

Враховуючи, вищевикладене, на день своєї смерті ОСОБА_3 мала право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Україна" Гощанського району та її таке право перейшло до ОСОБА_4 , який вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , після чого таке право перейшло до ОСОБА_5 яка вважається такою, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , після чого таке право перейшло до ОСОБА_2 , який вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 ..

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 , яка була спадкоємцем ОСОБА_4 , який в свою чергу був спадкоємцем ОСОБА_3 , та позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, оскільки за життя ОСОБА_3 будь-яких дій щодо подальшого оформлення права за земельну частку (пай), виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї не здійснила та не виготовила правовстановлюючі документи.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що на день своєї смерті ОСОБА_3 мала право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Україна", однак будь-яких дій щодо переоформлення права за земельну частку (пай), отримання сертифікату, виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї не здійснила, та враховуючи те, що ОСОБА_2 не можу реалізувати своє право на зазначене майно, то за ним як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 , яка була спадкоємцем ОСОБА_4 , який в свою чергу був спадкоємцем ОСОБА_3 , необхідно визнати право на земельну частку (пай) розміром 3,72 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Україна" Гощанського району.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в даній частині доведеними і такі, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.81,141,247,258,264-265,268,273, 293, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_2 до Гощанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Україна» Гощанського району Рівненської області, яка належала - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до "Прикінцеві положення" ЦПК України пункту 3 такого змісту:

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

С у д д я Д.В. Пацко