Справа № 694/131/21
провадження № 2/694/158/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

23.04.2021 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

Головуючого суддіСакун Д.І.,

за участю секретаря Матвієнко А. А.

розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає (адреса для листування) АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел.. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_3, інші засоби зв`язку відсутні) про стягнення заборгованості та пені зі сплати аліментів,,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гончариха Катеринопільського району Черкаської області, заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 53953,92 грн. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гончариха Катеринопільського району Черкаської області, пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 37789,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 червня 1999 року між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають доньку, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 . В 2005 році шлюб між ними було розірвано. 05 березня 2007 року вона звернулась до суду з позовом до Відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки. 16 квітня 2007 року вона отримала виконавчий лист №2-219 про стягнення з Відповідача на її користь аліменти в розмірі ј частини заробітку щомісячно. У зв`язку з несплатою аліментів, у Відповідача виникла заборгованість. Таким чином, загальний розмір заборгованості станом на 24 вересня 2017 року, тобто на момент досягнення донькою повноліття, становив 68018,88 грн.

Із розрахунків заборгованості по сплаті аліментів видно, що за період з моменту призначення аліментів до моменту досягнення донькою повноліття, Відповідач жодного разу не здійснював сплати аліментів. В рамках виконавчого провадження №40214915 на відповідача було накладено штраф у розмірі 30229,16 грн. Таким чином сума пені за прострочення сплати аліментів складає 37789,72 грн. (68018,88 грн. -30229,16 грн). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.01.2021 року заборгованість зі сплати аліментів складає 53953,92 грн.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.01.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач вчасно та в повному обсязі усунув недоліки, які зазначені в ухвалі суду від 26.01.2021 року.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 24.03.2021 року прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Відповідач був вчасно повідомлений про місце розгляду справи, шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікування оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи та про визначений строк для надання відзиву на позов.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.04.1999 року сторони зареєстрували шлюб, який згідно свідоцтва розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області 12.08.2008 року було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Так судом встановлено, що рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дочки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 05 березня 2007 року і до повноліття дочки та виданий виконавчий лист від 16.04.2007 року.

Загальний розмір заборгованості станом на 24 вересня 2017 року, тобто на момент досягнення донькою повноліття, становив 68018,88 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.01.2021 року заборгованість зі сплати аліментів складає 53953,92 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 53953,92 грн. суд зазначає наступне.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені під час розгляду справи № 6-850 св 17.

Враховуючи ту обставину, що відповідач не оспорює визначений державним виконавцем розмір утвореної заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 53953,92 грн. та порядок нарахування щомісячних сум, вказана сума не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» порядку. У свою чергу, задоволення позовної вимоги про стягнення боргу по аліментам фактично призведене до подвійного стягнення однієї і тієї ж суми, тому така вимога позивача до задоволення не підлягає.

Стосовно стягнення пені за прострочення сплати аліментного зобов`язання суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України.

Оскільки рішення про стягнення аліментів набрало законної сили, отже винна поведінка з несплати аліментів виникла саме з цієї дати і пеня може враховуватися від дня прострочення сплати аліментів після цієї дати.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

У відповідності до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними, розрахунок пені обчислений вірно, тобто відповідає позиції, яка висловлена у постанові Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25.04.18 р.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Наданий позивачем розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів суд визнає вірним, так як сума пені розрахована так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Жодних аргументів на спростування вказаного розрахунку відповідач не навів. Розмір нарахованої пені та правильність розрахунку не оспорював.

З огляду на те, що позивачка здійснила розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у відповідності до вимог чинного законодавства, а відповідач наданий розрахунок не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у зазначеній позивачкою сумі.

При цьому суд враховує що хоча період нарахування пені позивачкою і є меншим, проте суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог. Відтак, позов у цій частині підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 37789,72 грн. підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч.6 ст.141 ЦПК України)

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягнення на користь Держави з ОСОБА_2 у сумі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені зі сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_3, інші засоби зв`язку відсутні)на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає (адреса для листування) АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел.. НОМЕР_2 ) пеню за несвоєчасну сплату аліментів за рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.04.2007 року у розмірі 37789,72 грн. (тридцять сім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень сімдесят дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_3, інші засоби зв`язку відсутні, судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. на користь Держави.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резулютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційнускаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електроннійформі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 23.04.2021.

Суддя Д.І. Сакун