Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/824/9279/2021 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Гуля В.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз-4» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ТОВ «Зараз-4»звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 57 089,00 грн., в тому числі пеню в розмірі 3 685,25 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 186,25 грн., 3% річних у розмірі 1 379,24 грн., а також стягнути на свою користь з відповідачки судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500 грн.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилався на те, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , від 16 травня 2016 року ТОВ «Зараз-4» визначено управителем цього будинку.

Рішенням виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 24 лютого 2016 року № 48 позивачу було затверджено тарифи на утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а рішенням від 26 квітня 2017 року № 138 були узгоджені та введені в дію з 07 травня 2017 року відкориговані тарифи.

Позивач належним чином виконує свої обов`язки щодо надання житлово-комунальних послуг, разом з тим відповідач порушує свої обов`язки щодо оплати цих послуг, в зв`язку із чим у неї перед позивачем виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2018 року по 30 червня 2019 року за надані житлово-комунальні послуги на суму 57 089,00 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Також, позивачем на заборгованість нараховано 3% річних - 1 379,24 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 186,25 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Зараз-4» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 57 089 грн. 00 коп., у тому числі втрати від інфляції у розмірі 3 186 грн. 25 коп., 3% річних в розмірі 1 379 грн. 24 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову. Обгрунтовуючи скаргу, відповідач посилалась на те, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що позивач безпідставно нараховував відповідачу послуги з управління багатоквартирним будинком за ціною - 7,99 грн. за 1 кв.м. замість встановленої за угодою позивача з відповідачем - 6,48 грн. за 1 кв.м. Також, на думку відповідача, позивачем не надано суду будь-яких первинних документів на підтвердження надання ним відповідачу та споживання останньою будь-яких житлово-комунальних послуг. При цьому, суд не дослідив обставини щодо відсутності у будинку відповідача прибудинкової території.

Крім того, позивач не наділений правом звертатись з позовом про стягнення заборгованості з постачання теплової енергії, оскільки позивачем за даними вимогами може бути лише ТОВ «КК Зараз-1», як виконавець послуги з постачання теплової енергії. При цьому, договір доручення, укладений між ТОВ «КК Зараз-1» та ТОВ «Зараз-4» від 01 квітня 2016 року, є нікчемним.

Судом не взято до уваги порушення, допущені при розрахунку заборгованості з теплової енергії та заборгованості по компенсації втрат теплової енергії на підігрів води. Також, судом невірно застосовано положення ст. 27 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», оскільки звернення до позивача з актом - претензією є правом, а не обов`язком відповідача. Не досліджено судом і правильність нарахування штрафних санкцій, що в сукупності призвело до ухвалення незаконного рішення про стягнення заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу, підписаному директором ТОВ «Зараз-4» Левченко Ф.М., останній проти задоволення скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (61 654 грн. 49 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 1496.

Відповідно до складеного 31 травня 2016 року протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що відбулись 16 травня 2016 року, позивача ТОВ «Зараз-4» визначено управителем цього будинку.

Рішенням виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 24 лютого 2016 року № 48 позивачу було затверджено тарифи на утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а рішенням від 26 квітня 2017 року № 138 були узгоджені та введені в дію з 07 травня 2017 року відкориговані тарифи.

Також, пунктом 1 рішення виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 24 лютого 2016 року № 48 позивача було визнано виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, в тому числі багатоквартирного будинку, де знаходиться спірна квартира відповідача. Пунктом 3 цього ж рішення було погоджено введення в дію з 01 березня 2016 року тарифів позивачу на послуги з централізованого гарячого водопостачання та водовідведення (при наявності будинкових та квартирних засобів обліку) для споживачів за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 1 рішення виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 25 травня 2016 року № 202 було погоджено та введено в дію з 01 травня 2016 року відкориговані тарифи позивачу на послуги централізованого гарячого водопостачання та водовідведення (при наявності будинкових та квартирних засобів обліку) для споживачів за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 31 серпня 2016 року № 328 було визнано такими, що втратили чинність пункти 1 та 3 рішення виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 24 лютого 2016 року № 48 та пункт 1 рішення виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 25 травня 2016 року № 202 в частині визнання позивача виконавцем послуг з централізованого постачання та водовідведення гарячої води, в тому числі й у будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 28 вересня 2016 року № 348 було затверджено Положення щодо проведення прямих розрахунків по компенсації фактичних витрат теплової енергії, використаної на підігрів води, та самої води, споживачами багатоквартирних будинків з централізованим гарячим водопостачанням, для яких не визначено постачальника гарячої води, відповідно до п. 3.3 якого передбачено, що компенсація витрат теплової енергії, що використана власником квартири (кінцевим споживачем) на нагрів води сплачується на рахунок постачальника теплової енергії або на рахунок уповноваженої ним особи до 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим.

ТОВ «Керуюча компанія «ЗАРАЗ-1» має ліцензію на постачання теплової енергії, видану на підставі рішення КОДА № 72 від 11 березня 2016 року.

Відповідно до договору доручення № 4 від 01 квітня 2016 року, укладеного між ТОВ «Керуюча компанія «ЗАРАЗ-1» та позивачем, першим, як суб`єктом господарської діяльності, що здійснює виробництво та постачання споживачам теплової енергії (теплопостачальною організацією), доручено позивачу, в тому числі щомісяця приймати від споживача плату за фактично спожиту теплову енергію згідно з виставлених рахунків та перераховувати дані кошти довірителю у строк не пізніше 10 робочих днів з моменту їх зарахування на поточний рахунок позивача.

Рішенням виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 28 листопада 2018 року № 264 було погоджено ТОВ «Керуюча компанія «ЗАРАЗ-1» відкориговані тарифи на послуги з виробництва теплової енергії, її транспортування та постачання для споживачів за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лобановського.

За період з 01 липня 2018 року по 30 червня 2019 року позивачем відповідачу було нараховано 3 337,63 грн. за компенсацію витрат теплової енергії на підігрів води, 3 685,25 грн. пені, 20 577,12 грн. за послуги з управління багатоквартирним будинком, 29 489 грн. за постачання теплової енергії, що разом становить 57 089 грн., які відповідачем не сплачені.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог про стягнення заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та 3% річних, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону України №1875-IV від 24 червня 2004 року) комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

З огляду на ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 67, 68 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити оплату за житлово-комунальні послуги.

У відповідності до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пп. 2 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Частиною 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Оскільки наявними у справі належними, допустимими та достовірними доказами підтверджується факт існування у ОСОБА_1 заборгованості по наданим їй ТОВ «Зараз-4» житлово-комунальним послугам, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про стягнення з неї цієї заборгованості на користь позивача.

Правильним є і висновок суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 3 186 грн. 25 коп. та інфляційних втрат у розмірі 1 379 грн. 24 коп., оскільки між сторонами існує грошове зобов`язання, яке виникло з договірного обов`язку відповідача оплачувати позивачу надані їй житлово-комунальні послуги, що відповідачем не виконувалося, а відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тому, вимога позивача про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних відповідає діючому закону та обґрунтовано задоволена судом.

Доводи апеляційної скарги відповідача про недоведеність факту надання їй житлово-комунальних послуг ТОВ «Зараз-4» колегією суддів відхиляються, оскільки відповідачем не надано жодного документального доказу обслуговування будь-якою іншою організацією її квартири АДРЕСА_3 .

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач фактично користувалася житлово-комунальними послугами позивача та перебувала з ним у договірних відносинах з моменту надання їй даних послуг; відповідач не відмовлялась від цих послуг та частково оплачувала їх, у зв`язку із чим у неї виник обов`язок сплатити кошти ТОВ «ЗАРАЗ-4» за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів, які погоджені органом місцевого самоврядування, як за послуги з управління будинком, так і за теплову енергію. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач до 09 лютого 2018 року оплачувала майже своєчасно надані їй житлово-комунальні послуги, припинивши оплату у зв`язку із незгодою із затвердженими тарифами. При цьому, відповідачем затверджені рішенням виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 24 лютого 2016 року № 48 тарифи на час ухвалення рішення судом першої інстанції не оскаржувались.

Доводи апеляційної скарги про незгоду з розрахунком заборгованості законності та обґрунтованості висновків суду не спростовують, оскільки відповідачем на спростування даного розрахунку суду не було надано жодних доказів, а згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позову.

Необгрунтованими є і доводи скарги про те, що довідка про заборгованість від 04 липня 2019 року є неналежним доказом розміру заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки відповідачем не було надано доказів на її спростування та не доведено будь-яких порушень, допущених судом при оцінці вказаного доказу.

Відхиляються і доводи скарги про нікчемність або недійсність договору, укладеного між ТОВ «ЗАРАЗ-4» та TOB «КК «ЗАРАЗ-1» та неналежність позивача у даній справі, враховуючи наступне.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачем не надано жодного рішення суду про скасування у встановленому порядку рішень органу місцевого самоврядування про встановлення, погодження тарифів, або рішення про визнання недійсним укладеного договору доручення № 4 від 01 квітня 2016 року між ТОВ «Керуюча компанія «ЗАРАЗ-1» та ТОВ «ЗАРАЗ-4», яким доручено позивачу, в тому числі, щомісяця приймати від споживача плату за фактично спожиту теплову енергію згідно виставлених рахунків та перераховувати дані кошти довірителю.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норми процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення суду лише, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними судом.

Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки. При цьому, докази та обставини, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: