Номер провадження: 22-ц/813/3342/21
Номер справи місцевого суду: 521/468/18
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Мазун І.А. 05 лютого 2020 року у м. Одеса, -

встановила:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено, до КП «Одесміськелектротранс», ПрАТ «СК «Арсенал страхування» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки (т. 1 а.с. 2-5, 78-82).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що 09 вересня 2015 року, приблизно о 08.58 год. ОСОБА_2 , керуючи технічно справним трамвайним вагоном «ТЗ-М», бортовий номер 4026 , здійснила наїзд на позивача, внаслідок чого ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого вертлюжного перелому правої стегнової кістки з відривом малого вертела та зміщення кісткових уламків, які згідно висновку судово-медичного експерта №1523 від 08 липня 2016 року відносяться до середньої тяжкості, що призвели до другої групи інвалідності. За даним фактом Одеською місцевою прокуратурою №2 було відкрито кримінальне провадження з попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ст.286 ч.1 КК України, а саме - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та призначено покарання у виді штрафу 5100 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами. Обвинувачену ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

Внаслідок отриманих травм ОСОБА_1 було сплачено 17 693,26 грн. на лікування, внаслідок чого вона просила стягнути зазначену суму з відповідача по справі, а також моральну шкоду у сумі 200 000 грн., яка полягає у втраті здоров`я, отриманої інвалідності, яка є довічною та непоправною, нездатності самостійно пересуватися, втраті звичного способу життя. Також моральна травма виразилася в порушенні нормальних життєвих зав`язків, повноцінного спілкування з близькими та друзями; подія, яка сталася, призвела до значного зниження якості життя ОСОБА_3 , порушено її психологічний стан та соціальне функціонування.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2020 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково. Стягнуто з КП «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 80 000,00 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з КП «Одесміськелектротранс», на користь держави судовий збір в сумі 800 грн. (т. 2 а.с. 35-40).

В апеляційній скарзі представник КП «Одесміськелектротранс» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, у матеріалах справи не має жодного доказу, який би прямо вказував на душевні та фізичні страждання ОСОБА_3 , та що ці обставини виникли внаслідок заподіяння шкоди КП «Одесміськелектротранс». Крім того, представник КП «Одесміськелектротранс» звертає увагу суду на ту обставину, що апелянт є стратегічним транспортним підприємством, яке виконує важливі соціальні функції (т. 2 а.с. 42-44).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника КП «Одесміськелектротранс» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 вересня 2015 року, приблизно о 08 год. 58 хв., водій ОСОБА_2 керувала технічно справним трамвайним вагоном «ТЗ-М», бортовий номер 4026 та здійснювала перевозку пасажирів за маршрутом №10 «вул. Тираспольська - вул. Іцхака Рабіна», рухаючись по трамвайному полотну вул. Іцхака Рабіна з боку вул. Ген. Петрова в напрямку кінцевої зупинки трамваю вул. Іцхака Рабіна в Малиновському районі м. Одеси. Зупинившись на кінцевій зупинці трамваю «вул. Іцхака Рабіна», водій ОСОБА_2 відчинила праві бічні двері трамвайного вагону та почала здійснювати висадку пасажирів з салону трамвайного вагону «ТЗ-М», бортовий номер 4026 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода похилого віку ОСОБА_3 , яка знаходилась на території зупинку трамваю у безпосередній близькості до середньої правої бічної частини кузову трамваю, допомагаючи іншій пасажирці залишити салон трамвайного вагону, водій трамваю ОСОБА_2 закрила праві бічні двері та почала рух вперед по трамвайному полотну, не переконавшись перед початком руху у безпеці інших учасників руху. В той же час, в момент закриття дверцят середньої правої бічної двері трамваю було зажато праву руку пішохода ОСОБА_3 . В результаті здійснення руху трамваю вперед відбулося падіння ОСОБА_3 на дорожнє покриття зупинки трамваю, що призвело до значних травм.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2017р. встановлено, що ОСОБА_2 допустила порушення вимог п.п. 1.7, 2.3 (б) та 10.1 «Правил дорожнього руху» України. Цим же вироком ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді штрафу 5100 грн.. без позбавлення права керування транспортними засобами. Обвинувачену ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності згідно Закону України «Про амністію у 2016 році». (т.1 а.с.25-28)

Згідно до ст.ст.979, 980, 985, 988 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50000 на одного потерпілого; ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих осіб становить 100 000грн. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 березня 2015р. між КП «Одесміськелектротранс» та ПрАТ «СК «Арсенал страхування» було укладено договір страхування № 38/15-ДЦВ/О/1/УУ/2015/177. Відповідно до додатку № 2 до цього договору, до обсягу страхування входив саме трамвай «ТЗ-М», бортовий номер 4026. (т.1 а.с.90-93)

Предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної страхувальником або іншою особою, цивільна відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю, працездатності, майну третіх осіб, під час експлуатації транспортного засобу. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих осіб, згідно умов договору, становить 100000,00 грн. на один транспортний засіб. Згідно п.17.2.11 договору страхування страхувальник зобов`язаний ознайомити всіх водіїв з умовами цього договору

Як вірно вказано у рішенні суду, почавши рух трамваю, не переконавшись перед його початком у безпеці для інших учасників руху, відсутності перешкод для руху, не будучи уважною до учасника дорожнього руху похилого віку, не передбачивши можливості настання негативних наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити, водій ОСОБА_2 допустила скоєння злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, з необережності.

Відповідно до п. 17.3.7. договору страхування, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування за наявності підстав, передбачених умовами цього договору у розділі 22.

За загальним правилом, викладеним у ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки страхувальником (в даному випадку працівником КП «Одесміськелектротранс» ОСОБА_2 ) було порушено умови договору страхування, укладеного 13 березня 2015р. між КП «Одесміськелектротранс» та ПрАТ «СК «Арсенал страхування», вимоги позивача про стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» матеріальної шкоди задоволенню не підлягали.

Стосовно позовних вимог про стягнення з КП «Одесміськелектротранс» на користь позивача моральної шкоди, то судом вірно зазначено наступне.

Сторонами не заперечується, що на час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з КП «Одесміськелектротранс».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач вказує, що заподіяна їй моральна шкода - це шкода за її страждання, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона стала інвалідом другої групи безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №294404 від 17 січня 2017р., значно погіршилась якість її життя через втрату здоров`я, позивач зазнала хвилювань, принижень через нездатність самостійно пересуватися; із-за травмуючих подій вона пережила значну душевну та фізичну біль, тривогу, страх, які мали руйнівну силу для її повноцінного фізичного та психологічного функціонування.

Згідно Висновку спеціаліста № ЕБ-2521-4-777.17 Одеської філії Судової незалежної експертизи України, ситуація, описана в заяві, є психотравмуючою по відношенню до ОСОБА_3 ; ОСОБА_3 були нанесені страждання (моральна шкода); ОСОБА_3 були нанесені страждання (моральна шкоду), розмір компенсації (200 000грн.), що вказаний нею, є обґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачу дійсно було заподіяно моральну шкоду внаслідок ДТП, однак, стороною позивача не було доведено обсягу моральних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірі 200 000 грн., а тому суд, керуючись внутрішнім переконанням, обґрунтовано визнав за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, в розмірі 80 000 грн.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» про те, що у матеріалах справи не має жодного доказу, який би прямо вказував на душевні та фізичні страждання ОСОБА_3 , та що ці обставини виникли внаслідок заподіяння шкоди КП «Одесміськелектротранс». Крім того, представник КП «Одесміськелектротранс» звертає увагу суду на ту обставину, що апелянт є стратегічним транспортним підприємством, яке виконує важливі соціальні функції.

Так, колегія суддів, виходячи з вимог розумності, логічності, позитивно сприймає позицію позивача, яка полягає в тому, що через отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 зазнала сильних моральних переживань та фізичних страждань в результаті того, що відчувала сильний фізичний біль під час заподіяння їй тілесних ушкоджень. Крім цього, лікування проходило досить тривало, і на даний час позивач не може вести нормальний спосіб життя.

Моральні та фізичні страждання спричинили погіршення емоційного та психологічного стану ОСОБА_3 , оскільки у зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень та їх лікуванням були порушені нормальні життєві зв`язки позивача, яка протягом загоєння ушкоджень нічого не могла робити. Крім того, колегія суддів вважає доведеним той факт, що заподіяні тілесні ушкодження створювали для позивача додаткові незручності та складності, які при повсякденному житті у неї були відсутні, ОСОБА_3 доводилось докладати додаткових зусиль кожного дня.

Крім того, у зв`язку з заподіяними під час ДТП тілесними ушкодження позивач стала інвалідом та їй було встановлено II групу інвалідності, що свідчить про неможливість повноцінного відновлення здоров`я ОСОБА_3 .

Таким чином, вказані обставини, на думку колегії суддів, беззаперечно доводять факт наявності правових підстав для стягнення з КП «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_3 суми моральної шкоди, зазначеної у рішенні суду першої інстанції.

Безпідставним є посилання представника КП «Одесміськелектротранс» у апеляційній скарзі на ту обставину, що апелянт є стратегічним транспортним підприємством, яке виконує важливі соціальні функції, оскільки вказане не може бути правовою підставою для звільнення апелянта від передбаченого законом обов`язку щодо відшкодування моральної шкоди на користь позивача.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2020 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 19 квітня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе