КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору іпотеки №4217 від 21 грудня 2018 року.

Так, 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Яровою Я.М. було посвідчено нотаріальну заяву ОСОБА_4 , якою остання просила провести держану реєстрацію переходу права власності на вказану квартиру на підставі договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на користь іпотекодержателя в рахунок погашення заборгованості.

ОСОБА_1 вказувала, що станом на день звернення до суду із даним позовом вона в квартирі не проживає, однак у зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_3 . Він є єдиною особою, що зареєстрована у вказаній квартирі й був там зареєстрований ще у 2016 році за згодою його дружини ОСОБА_5 , яка на той час була власником житла.

Відповідач ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає, не є членом родини ОСОБА_1 , проте оскільки відповідач прописаний в квартирі, то позивачка має нести тягар оплати комунальних послуг, хоча сама там і не проживає. Вказане створює їй перешкоди та незручності, зокрема, надмірне нарахування плати за комунальні послуги і відсутність можливості отримати житлову субсидію, а також позивачка позбавляється можливості вільно володіти, розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд, в тому числі і відчужити квартиру в майбутньому, адже покупців буде «відлякувати» особа, що прописана у квартирі.

ОСОБА_1 вказувала, що вона не має змоги самостійно знайти будь-які контакти ОСОБА_3 , щоб вирішити питання добровільного здійснення ним процедури зняття з реєстрації, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 червня 2021 року було зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням по цивільній справі №761/35412/20 за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф., ОСОБА_1 про визнання дій протиправними; скасування та поновлення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням по цивільній справі №761/35412/20, адже таким чином затягуються строки розгляду даної цивільної справи, а ОСОБА_1 протягом всього часу розгляду обох справ не може реалізувати свої законні права, як власника квартири.

Апелянт посилається на те, що у межах розгляду даної справи судом не було встановлено об`єктивної неможливості розгляду справи, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом розгляду. Разом з тим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 й навіть у разі ухвалення рішення про задоволення її вимог, набрання таким рішенням законної сили, остання не буде позбавлена можливості повторно зареєструвати місце проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі.

Тож, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, безпідставною та такою, що порушує права законного володільця майна, крім того вказує, що жоден учасник справи не заявляв клопотання про зупинення провадження у справі.

Враховуючи викладене, апелянт просить апеляційний суд скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 червня 2021 року.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження у даній справі мотивував своє рішення тим, що існує об`єктивна неможливість розглянути дану цивільну справу №761/37365/20 до набранням законної сили рішенням по цивільній справі №761/35412/20 за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф., ОСОБА_1 про визнання дій протиправними скасування та поновлення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, оскільки вказані справи є взаємопов`язаними.

Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що ця норма застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і без встановлення вказаних обставин вирішення даної справи є неможливим.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору в даній справі є визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 мотивує свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору іпотеки №4217 від 21 грудня 2018 року. Вказано, що 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Яровою Я.М. було посвідчено нотаріальну заяву ОСОБА_4 , якою остання просила провести держану реєстрацію переходу права власності на вказану квартиру на підставі договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на користь іпотекодержателя в рахунок погашення заборгованості. ОСОБА_1 вказувала, що станом на день звернення до суду із даним позовом вона в квартирі не проживає, однак у зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_3 . Він є єдиною особою, що зареєстрована у вказаній квартирі й був там зареєстрований ще у 2016 році за згодою його дружини ОСОБА_5 , яка на той час була власником житла.

В цивільній справі №761/35412/20 за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф., ОСОБА_1 про визнання дій протиправними скасування та поновлення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_4 оскаржує правомірність набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в цивільній справі №761/35412/20 ОСОБА_3 не є учасником по справі, а тому апеляційний суд доходить висновку, що у суду першої інстанції відсутні перешкоди у вигляді об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №761/35412/20, оскільки в разі вирішення спору на користь ОСОБА_4 , у відповідача ОСОБА_3 виникнуть підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 червня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв