Справа № 347/2406/20
Провадження № 2/347/191/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

26 серпня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря Сумарука І.П.,

представник позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм альянс» про визнання правочинів недійсними, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

В грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм альянс» про визнання договору відступлення права вимоги №11/03/20вп від 11.03.2020 року та договору передачі прав за договором іпотеки приміщення магазину від 11.03.2020 року.

Позивач ствердив, що 05.11.2007р. між ЗАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_2 було укладено Рамкову угоду №0028 та в подальшому на підставі неї було укладено договори про надання траншу №26.547/0028-1 від 05.11.2007р., №26.547/0028-2 від 08.11.2007р. та №26.655/0028 від 11.01.2008р., згідно яких ОСОБА_2 отримав в подальшому кредитні кошти в розмірі 20 400 доларів США.

На забезпечення виконання умов Рамкової угоди №0028 з урахуванням усіх діючих та майбутніх змін та доповнень до неї банк того ж дня уклав із ОСОБА_2 договір іпотеки, який був засвідчений приватним нотаріусом Косівського МНО Григорчук Л.В. за реєстровим №4259, предметом якого стало нерухоме майно - магазин, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Крім того, на забезпечення виконання умов Рамкової угоди N90028 було 05.11.2007р. між банком та з ОСОБА_4 було укладено договори поруки по кожному договору про надання траншу.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.04.2010р., яке набрало законної сили 13.08.2010р., у справі №2-1703/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4 на користь ЗАТ «ПроКредитБанк» 136 128,92 грн. заборгованості за Рамковою угодою №0028 та укладених в межах неї договорів про надання траншу, а також 1481,29 грн. судових витрат.

На виконання судового рішення 04.06.2010 р. було видано виконавчий лист, на підставі якого ВДВС Косівського РУЮ 02.07.2010р. було відкрито виконавче провадження №20346243.

Під час виконання виконавчого листа №2-1703 від 04.06.2010р. в межах виконавчого провадження №20346243 мною було здійснено часткове погашення стягуваної заборгованості на суму 67 000 грн., які були перераховані кредитору, що підтверджується довідкою ДВС від 25.07.2017р.

Одночасно на стягнення цієї ж заборгованості 04.06.2010р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим №1108 згідно якого звернуто стягнення на іпотечне приміщення магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Від виручених коштів пропонувалось погасити заборгованість за договорами траншу N926.547/0028-1 від 05.11.2007р. і №26.547/0028-2 від 08.11.2007р. в сумі 66 420,21 грн. та заборгованість за договором траншу №26.655/0028 від 11.01.2008р. в сумі 69 708,70 грн., що в загальній сумі складало 136 128,91 грн., а також витрати на вчинення виконавчого напису в сумі 1700,00 грн.

На виконання виконавчого листа нотаріуса ВДВС Косівського РУЮ 17.06.2010р. було відкрито виконавче провадження №21657102.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова у справі №2-1703/10 від 27.07.2017р., яка залишена в силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07.12.2017р., було замінено стягувана з ПАТ «ПроКредит Банк» та TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» у виконавчому провадженні N920346243 від 20.07.2010р. з виконання виконавчого листа №2-1703/10, виданого 04.06.2010р. Залізничним районним судом м. Львова у справі за позовом ЗАТ «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Ухвала суду мотивована тим, що на підставі Договору Факторингу №КЕ/ПБ-2016, укладеного 22.08.2016р. між ПАТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», до останнього перейшло право вимоги за кредитними договорами N926.655 від 11.01.2008р. та №26.547 від 05.11.2007р., укладеними між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 , стягнення заборгованості за якими здійснюється вданій справі.

11.03.2020 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм альянс» було укладено договори про відступлення прав вимоги та передачі прав за договором іпотеки приміщення магазину.

В обґрунтування вимог щодо недійсності правочинів, які є предметом спору позивач стверджував, що його право, як споживача банківських послуг, порушене внаслідок укладення даних договорів, що суперечать вимогам закону, оскільки за своєю правовою природою договір відступлення права вимоги №11/03/20вп від 11.03.2020 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Прайм альянс» та ОСОБА_3 є договором факторингу. В свою чергу, відсутність реєстрації фізичної особи ОСОБА_3 у Державному реєстрі фінансових установ виключає можливість укладення ним договорів про надання фінансових послуг та порушує вимоги законодавства щодо форми, змісту і суб`єктивного складу договору факторингу, що є підставою для визнання договору недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

З цих підстав просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачам було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такі не було подано.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 11.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче судове засідання на 10.02.2021 року.

Підготовчі судові засідання, призначені на 23.02.2021 року та 19.03.2021 року відкладено, у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному.

Ухвалою суду від 02.04.2021 року задоволено клопотання представника позивача, та постановлено витребувати у відповідача ОСОБА_3 оригінали документів. Підготовче судове засідання відкладено на 21.04.2021 року.

Ухвалою суду від 21.04.2021 року підготовче судове засідання відкладено на 12.05.2021 року, у зв`язку зі заявою відповідача та клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 12.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.05.2021 року.

Ухвалою суду від 17.06.2021 року розгляд справи відкладено на 08.07.2021 року, у зв`язку зі заявою відповідача та клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 08.07.2021 року розгляд справи відкладено на 27.07.2021 року, у зв`язку зі заявою відповідача.

Ухвалою суду від 27.07.2021 року розгляд справи відкладено на 26.08.2021 року, у зв`язку з неявкою сторін.

Відповідачі ОСОБА_3 та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм альянс» про розгляд справи 26.08.2021 року повідомлялися належним чином, що підтверджується відстеженням поштових відправлень (а.с.49).

Судом також було розміщені (оприлюднені) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судові засідання по справі №347/2406/20 відповідачів ОСОБА_3 та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм альянс».

Враховуючи те, що відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, жодних заяв від них не надходило, та у строк встановлений судом відповідачі відзив на позов не подали, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідачів подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

05.11.2007р. між ЗАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_2 було укладено Рамкову угоду №0028 (а.с. 100-106) та в подальшому на підставі неї було укладено договори про надання траншу №26.547/0028-1 від 05.11.2007р. (а.с. 107-109), №26.547/0028-2 від 08.11.2007р. (а.с. 112-114) та №26.655/0028 від 11.01.2008р. (а.с. 117-119), згідно яких ОСОБА_2 отримав в подальшому кредитні кошти в розмірі 20 400 доларів США.

На забезпечення виконання умов Рамкової угоди №0028 05.11.2007р. між ЗАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, який був засвідчений приватним нотаріусом Косівського МНО Григорчук Л.В. за реєстровим №4259 (а.с.122-125).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.04.2010р., яке набрало законної сили 13.08.2010р., у справі №2-1703/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4 на користь ЗАТ «ПроКредитБанк» 136 128,92 грн. заборгованості за Рамковою угодою №0028 та укладених в межах неї договорів про надання траншу, а також 1481,29 грн. судових витрат (а.с 126-128).

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що ВДВС Косівського РУЮ 02.07.2010р. було відкрито виконавче провадження №20346243 (а. с. 129).

В межах виконавчого провадження №20346243 ОСОБА_2 було здійснено часткове погашення стягуваної заборгованості на суму 67 000 грн., які були перераховані кредитору, що підтверджується копією довідки ДВС від 25.07.2017р. (а.с. 131).

На виконання виконавчого листа нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., згідно з яким звернуто стягнення на іпотечне приміщення магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1 , ВДВС Косівського РУЮ 17.06.2010р. було відкрито виконавче провадження №21657102, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.130).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова у справі №2-1703/10 від 27.07.2017р., яка залишена в силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07.12.2017р., було замінено стягувана з ПАТ «ПроКредит Банк» та TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» у виконавчому провадженні N920346243 від 20.07.2010р. з виконання виконавчого листа №2-1703/10, виданого 04.06.2010р. Залізничним районним судом м. Львова у справі за позовом ЗАТ «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. (а. с. 132-133).

11.03.2020 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм альянс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №11/03/20вп (а.с. 221-223), а також договір передачі прав за договором іпотеки приміщення магазину (а.с. 224).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 25.03.2021 року задоволена апеляційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Косівського районного суду від 21.11.2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Івано-Франківського МНО Личука Т. В., ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, витребування майна із чужого володіння задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкритгям розділу), індексний номер 52134951 від 05.05.2020 року приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т. В. Скасовано державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме: реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно - магазин по АДРЕСА_1 . Витребувано у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 нерухоме майно - магазин загальною площею 294,3 м.кв., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 227-237).

Зміст спірних правовідносин, норми права які застосував суд та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

У п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України вказано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договору відступлення права вимоги (цесії), визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, у тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року справа № 909/968/16, договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, не є договором факторингу, а є правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 ЦК України зумовлює його недійсність.

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 48)).

Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 51)).

Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 57)).

Верховний Суд у постанові від 30.01.2018 року по справі N 910/7038/17 дійшов висновку, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 11.03.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Прайм альянс» та ОСОБА_3 укладено попередній договір №10/03/20вп від 10.03.2020 року згідно з яким сторони домовились здійснити необхідні дії щодо укладення договору відступлення права вимоги протягом п"яти банківських днів з моменту набуття ТОВ «Фінансова компанія «Прайм альянс» права вимоги до позичальника за кредитним договором, визначеному в пункті 1.1. цього договору, але в будь якому випадку після повної сплати ціни уступки вказаної в п 1.4 даного договору. Розмір ціни уступки сторони визначили 132 000 грн.

11.03.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Прайм альянс» та ОСОБА_3 укладено договір відступлення права вимоги №11/03/20вп за рамковою угодою №0028 від 05.11.2007 року та договором про надання траншу 26.547/0028 від 05.11.2007, договором про надання траншу №26.655 від 11.01.2008 року, згідно з п. 1.3. якого за цим договором права вимоги за кредитним договором визначені в пункті 1.1. договору відступлення права вимоги сторони оцінили в сумі 132 000 грн., 00 коп. без ПДВ, що означає Ціна прав, що відступаються.

В пункті 1.3. сторони домовились, що за вказаним договором відступаються:

- права вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту, відповідно до кредитного договору №26.655 від 11.01.2008 року в сум 166 079 грн.,

- право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі встановленому кредитним договором №26.655 від 11.01.2008 року нарахованих та несплачених станом на день підписання вказаного договору в сумі 1 899 053 грн.,

- право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до кредитного договору №26.547/0028 від 05.11.2007 року в сумі 170 064 грн.,

- право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому кредитним договором №26.547/0028 від 05.11.2007 року нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього договору в сумі 1 947 248 грн.

Пунктом 1.3. сторони визначили, що ціна відступлення прав вимоги за цим Договором становить 132 000 грн. без ПДВ, яку первісний кредитор отримав від нового кредитора. А згідно п. 2.2. вказана сума в день підписання сплачується шляхом перерахування грошових коштів на безготівковий рахунок.

Виходячи зі змісту договору, під ціною прав мається на увазі відступлення Права вимоги за грошовими зобов`язаннями до боржника у національній валюті України, які виникли за умовами кредитного договору на дату укладення даного договору, крім можливості нарахування відсотків, комісій, штрафних санкцій (пені) як банківська (фінансова) установа. Тобто за спірним договором відступається сума заборгованості боржника перед кредитором, яка вже виникла та несплачена боржником станом на день підписання договору про відступлення права вимоги.

Згідно акту прийому передачі документів від 11.03.2020 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 (від імені якого діяв ОСОБА_6 ) прийняв документи кредитної справи боржника (а.с.150).

Надаючи оцінку доводам позовної заяви ОСОБА_2 щодо недійсності оспорюваного Договору № 11/03/20вп про відступлення права вимоги за рамковими угодами, суд зауважує, що позивачем не доведено наявність в ньому ознак факторингу, оскільки не доведено наявності мети в наданні фактором (новим кредитором) й отриманні клієнтом фінансової послуги; оспорюваний договір не передбачає оплату клієнтом наданої фактором (новим кредитором) фінансової послуги; в договорі не зазначено, що саме є винагородою фактора (нового кредитора).

Суд зауважує, що жодних умов про те, що новий кредитор має право на отримання дисконту/відсотків чи розраховувати на будь-яку іншу фінансову вигоду, на яку може розраховувати фактор по договорам факторингу, оспорюваний правочин не містить. Оспорюваний правочин є купівлею-продажем прав вимоги за ціну, визначену його сторонами, та за своєю правовою природою є договором відступлення права вимоги, укладення якого регулюється статтями 512-519 Цивільного кодексу України та суб`єктний склад на укладення яких, не обмежений ні загальними, ні спеціальними нормами цивільного законодавства, а отже, наявність у ОСОБА_3 як нового кредитора ліцензії, необхідної для здійснення фінансових послуг факторингу, не вимагається.

Що стосується різниці між вартістю права вимоги та ціною прав його продажу, то суд зауважує, що така різниця зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому.

На переконання суду, позивач не довів порушення його прав або охоронюваних законом інтересів укладенням відповідачами оспорюваного договору, оскільки ОСОБА_2 , який не є стороною оспорюваного правочину, не довів того, що в результаті укладення спірного договору відступлення права вимоги обсяг його майнових зобов`язань змінився.

Із змісту оспорюваного договору відступлення права вимоги від 11 березня 2020 року вбачається, що у даному договорі встановлено всі істотні умови для такого виду договору відповідно до вимог чинного законодавства та інших нормативно-правових актів, воля сторін правочину була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договорами. За таких обставин суд робить висновок про відсутність правових підстав для визнання в судовому порядку недійсним даного договору, оскільки судом не встановлено ознак фінансування під відступлення права вимоги (факторингу) в укладеному договорі про відступлення прав вимоги від 11.03.2020 року.

При вирішенні справи суд також враховує постанову ВП ВС від 8 червня 2021 року у справі № 346/1305/19.

Що стосується доводів позивача в частині надісланої йому претензії новим кредитором, а також суми заборгованості, яка там зазначена, то суд зауважує, що законодавством не встановлено підстав недійсності договору щодо відступлення права вимоги у разі передачі вимоги за зобов`язанням, із розміром якого сторона не погоджується, або якщо окремі складові такої заборгованості нараховані безпідставно. Обставини, пов`язані з фактичним виконанням чи невиконанням, чи частковим виконанням зобов`язань за відповідним договором не визначаються нормами матеріального права як підстава для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги за такими договорами (договору цесії). Питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваним договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги. Тобто, сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позичальника безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору.

Що стосується вимоги про визнання недійсним договору передачі прав за договором іпотеки приміщення магазину від 11.03.2020 року, то така є похідною від вимоги про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №11/03/20вп від 11.03.2020 року, а тому суд, також відмовляє в задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки позивачем не наведено жодних обґрунтувань та не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували його твердження стосовно того, що спірний договір є договором факторингу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм альянс» про визнання правочинів недійсними - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Косівського районного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Косівський районний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 06 вересня 2021 року.

Суддя Ю.С. Кіцула