1 У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/9151/21 2/335/2939/2021
31 серпня 2021 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Стеценко А.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Тивоненка Данила Руслановича про забезпечення позову у цивільній справі №335/9151/21 (провадження № 2/335/2939/2021) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
30.08.2021 представник позивача адвокат Тивоненко Д.Р. звернувся до суду із заявою про забезпечення вищезазначеного позову, в якій просить зупинити стягнення у виконавчому проваджені № 66483621, відкритому 12.08.2021 постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гайдаш О.С., щодо примусового виконання виконавчого напису № 241055, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 26.06.2021.
Перевіривши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам, встановленим ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), з огляду на наступне.
Вимоги до змісту та форми зави про забезпечення позову визначені у ст. 151 ЦПК України, зокрема, ч. 6 зазначеної статті передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач посилається на приписи Закону України «Про захист прав споживачів» як на підстави звільнення від сплати судового збору.
Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до його преамбули, регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до п. 22 ст. 1 зазначеного закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.10.2011 № 15-рп/2011 положення п.п. 22, 23 ст. 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит.
Разом з тим, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заперечує факт існування будь-яких договірних відносин між нею та відповідачем.
Крім того, предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 241055 від 26.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.
Вчинення виконавчого напису нотаріусом - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум. При цьому нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх та не вирішує по суті питань права, а лише підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій.
Отже, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому позивач за подання заяви про забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зобов`язаний сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, або надати суду документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Підпункт 4 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2021 року становить 454 грн. 00 коп.
Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. За таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватися порядку (рішення Європейський суд з прав людини в справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.12.1975).
Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням вищевикладеного, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявникові без розгляду.
Повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 151, 153, 259-261 ЦПК України, суд -
Заяву представника позивача адвоката Тивоненка Данила Руслановича про забезпечення позову у цивільній справі №335/9151/21 (провадження № 2/335/2939/2021) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повернути заявнику без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя А.В. Стеценко