Справа №: 343/558/21
Провадження №: 2/0343/333/21
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 343/558/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

за участю: позивачки - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В

Стислий виклад позиції сторін:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Свої вимоги мотивує тим, що 13 жовтня 2020 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 140. За час шлюбу у них народилась спільна дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач працює змінним інженером на підприємстві Оператор газотранспортної системи Долинського проммайданчика Товариства з обмеженою відповідальністю «Богородчанський ЛВУМГ». Його середньомісячний дохід становить 18-20 тисяч гривень. За рішенням суду у справі № 343/112/15-ц з відповідача утримується 1/2 частки від заробітку на утримання трьох неповнолітніх дітей від першого шлюбу. Мотивуючи тим, що коштів які залишаються недостатньо, відповідач не хоче їй допомагати в утриманні їх дитини. В даний час вона отримує одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн, однак цих коштів недостатньо для забезпечення достойного рівня життя їй та дитині, оплати комунальних послуг, лікування дитини та інше. Добровільно про сплату аліментів домовитися з відповідачем не вдається, кожне її звернення переростає у неприязне ставлення до неї з дитиною, тому змушена звертатися з даного питання до суду. Враховуючи, що відповідач є здоровим чоловіком, працевлаштований та отримує доходи, тому вважає за необхідне просити суд присудити розмір аліментів у частці від заробітку по 25% щомісячно, до досягнення дочкою повноліття з дня звернення до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. Надала пояснення, аналогічні викладеному обґрунтуванню.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та вказав, що згідний сплачувати аліменти у такому розмірі. Також підтвердив, що він працює в Долинському ЛВУМГ (це колишня назва), половину заробітку віддає на трьох інших своїх дітей від першого шлюбу, які проживають разом з його колишньою дружиною в належному їй на праві власності житлі. Він свого нерухомого та рухомого майна немає.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 30.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні відповідачем долучено довідки-звіти про здійснення відрахувань та виплат, які протокольною формою ухвали суд постановив долучити до матеріалів справи.

Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, проте в судовому засіданні позов визнав.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом встановлено, що заява відповідача про визнання позову суперечить закону та порушує як його права та інтереси, так і інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей. Таким чином, суд не може прийняти визнання позову відповідачем, оскільки відповідно до змісту ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника в рахунок стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 відсотків, а при прийнятті визнання позову відповідачем, розмір відрахувань із заробітної плати останнього становив би 75 вісотків.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

сторони по справі з 13 жовтня 2020 року перебувають у зареєстрованому Долинським РВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) шлюбі, актовий запис №140, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 13.10.2020 Долинським РВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с.9).

Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 08.12.2020 Долинським РВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), за час шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 352 (а.с.10), яка відповідно до довідки №9274 Долинської міської ради від 10.12.2020 зареєстрована разом з відповідачем у с. Тяпче (а.с.8). Однак, як ствердили сторони в судовому засіданні, позивачка, хоч і зареєстрована у с. Станькова Калуського району, однак фактично проживає разом з дитиною та чоловіком у с.Тяпче у будинку батька останнього.

Згідно з наданих відповідачем звітів про здійснення відрахувань та виплат ТОВ «Оператора газотранспортної системи України» Долинське ЛВУМГ, зі ОСОБА_3 за постановою від 04.03.2015 ВП №2/0343/180/15, виданою за виконавчим листом №343/112/15-ц від 10.02.2015 за період з 01.09.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.01.2020, з 01.02.2020 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 30.06.2020, з 01.07.2020 по 30.09.2020, з 01.10.2020 по 31.10.2020, з 01.11.2020 по 30.11.2020 із нарахованої заробітної плати (інших доходів) стягувалось по 50% в рахунок сплати аліментів (а.с.16-22).

Таким чином встановлено, що з відповідача щомісячно стягується 50% його заробітку в рахунок сплати аліментів на трьох його дітей від першого шлюбу. Коштів на утримання малолітньої дитини сторін в достатній мірі він добровільно не надає, тому обидві сторони погодились, що таке стягнення повинно проводитись у примусовому порядку з його заробітної плати.

Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні неповнолітньої дитини.

Оцінка суду:

вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з нею. Відповідач хоч і проживає разом з ними, однак участь в утриманні дитини фактично не бере, мотивуючи недостатністю у нього коштів, тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини.

Суд також враховує, що позивачка є особою доволі молодого віку, доглядає за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій в даний час всього 3 місяці, тому остання потребує постійного догляду та опіки матері, відповідно ОСОБА_3 позбавлена можливості забезпечити дочку ще і матеріально, придбати все необхідне для її розвитку, натомість відповідач має постійне місце роботи та стабільний дохід, тому може сплачувати аліменти на дитину, чого він не заперечив у судовому засіданні. Однак, суд не може прийняти визнання ним позову, оскільки, як зазначено вище, у такому випадку загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника в рахунок стягнення аліментів на неповнолітніх дітей перевищував би 70 відсотків, що є порушенням ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід стягнути аліменти у розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а позов задовольнити частково. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та не є непосильними для відповідача.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Розподіл судових витрат:

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК, ст. 141 ЦПК України, та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 282, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Проводити стягнення аліментів зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 29 березня 2021 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний зміст рішення суду буде складено до 26 квітня 2021 року.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич

Текст повного судового рішення складено 23 квітня 2021 року.