Справа № 127/3693/21
УХВАЛА

29 квітня 2021 року м. Шаргород

Справа №127/3693/21

Провадження №2/152/180/21

Суддя Шаргородського районного

суду Вінницької області Славінська Н.Л.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

12.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з означеним позовом.

Вказана позовна заява, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12.02.2021 року передана визначеному складу Вінницького міського суду Вінницької області (а.с.35).

Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів передано за підсудністю на розгляд до Шаргородського районного суду Вінницької області (а.с.42).

22.03.2021 року зазначена справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів надійшла до Шаргородського районного суду.

Після проведення автоматизованого розподілу вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів передана судді Шаргородського районного суду ОСОБА_3 (а.с.48).

Так, в означеному позові ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за виконавчим листом, виданим Вінницьким міським судом 17.04.2018 року, на 1/9 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього та відповідача народився син ОСОБА_5 .

05.04.2017 року на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між ним та ОСОБА_4 було розірвано.

На підставі рішення Вінницького міського суду від 17.04.2018 року видано виконавчий лист 24.05.2018 року, згідно з яким з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини заробітку доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини.

Проте, на даний час, з огляду на те, що його здоров`я та матеріальне становище значно погіршилося, він змушений звернутись до суду з позовом щодо зменшення розміру аліментів.

Так, на даний час він ніде не працює, не має постійного джерела доходу, заробляє на життя тимчасовими заробітками. Крім того, на підставі мирової угоди від 23.10.2018 року він сплачує аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 .

Також, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я він був змушений неодноразово проходити лікування, а діагнози, що йому встановлені, потребують постійного лікування і значних витрат.

З огляду на відсутність у нього можливості заробляти грошові кошти на прожиття та виплату аліментів на двох дітей, виникла заборгованість по аліментах.

Вказані обставини свідчать про те, що сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини, з врахуванням обставини, що ця сума відраховується з середньої заробітної плати по м. Вінниця, він не в змозі.

23.03.2021 року на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, з метою встановлення підсудності справи Шаргородському районному суду, судом зроблено запит до органу місцевого самоврядування Шаргородської міської ради про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 .

З отриманої 06.04.2021 року відповіді на запит суду про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 вбачається, що відповідач зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.51).

Після цього, згідно з вимогами ст.187 ЦПК України, суд перевірив чи відповідає позовна заява ОСОБА_1 вимогам, викладеним у ст.ст.175, 177 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження і за відсутності таких підстав відкриває провадження у справі.

Суд встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, тому ухвалою від 07.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Так, відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною 4 ст.177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 4 ст.175 ЦПК України встановлено, що якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Так, в порушення вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК Українипозивачем у позовній заяві не було зазначено ціну позову, тоді як позов підлягає грошовій оцінці, зокрема, відповідно до п.6 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач визначається сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж на один рік.

Також, при перевірці позовної заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів з метою вирішення питання про відкриття провадження, суддя встановив відсутність документу, що підтверджує сплату судового збору або документів, що підтверджують звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

За статтями 1, 2 цього Закону, судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина 2 статті 3 цього Закону містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а стаття 5 перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг.

Так, пунктом 3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня становить 2270 гривень.

Проте, в порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви позивачем не було додано доказів про сплату ним судового збору, який слід було сплатити у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі не менше 908 грн. або подати документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору.

Для усунення цих недоліків судом був установлений строк позивачу, що не може перевищувати восьми днів з дня отримання ухвали суду від 07.04.2021 року і роз`яснено, що в разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повернута йому.

Проте, ухвала суду від 07.04.2021 року до даного часу залишена без належного реагування, хоча отримана позивачем ОСОБА_1 12.04.2021 року, що підтверджується зворотним рекомендованим поштовим повідомленням про вручення копії ухвали суду (а.с.55).

Наведена обставина дозволяє зробити висновок, що позивач у встановлений строк не усунув недоліків позовної заяви, про які був обізнаний з ухвали про залишення позову без руху від 07.04.2021 року, а процесуальним наслідком такої бездіяльності є повернення позовної заяви.

Так, відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Цивільним процесуальним законодавством України не передбачено надання повторного строку на виправлення недоліків позовної заяви, тому позовна заява ОСОБА_1 вважається неподаною і підлягає поверненню позивачеві.

Дана ухвала не перешкоджає повторному зверненню до суду з позовом, поданим і оформленим в порядку, встановленому ст.175 ЦПК України, після усунення зазначених в ухвалі обставин.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності заяв. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Суд виходить з того, що вказані ним недоліки позову ОСОБА_1 , зазначені в ухвалі від 07.04.2021 року, а також відсутність доказів про сплату ним судового збору, були очевидними та суттєвими, а тому унеможливлюють відкриття провадження в справі та використання стадії судового провадження для виправлення помилок позивача, що можуть і повинні усуватися на стадії подання позову/виправлення його недоліків.

Повернення позовної заяви через те, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліків такої заяви, обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ позивача до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене повернення позовної заяви забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду з позивачем, який не виконав вимог чинної ухвали.

Саме такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.01.2021 року у справі №9901/258/20 (провадження №11-331заі20), який суд використовує у спірних правовідносинах.

При цьому, суд вважає, що ухвала від 07.04.2021 року жодним чином не перешкоджає ОСОБА_1 в доступі до правосуддя, оскільки норми ЦПК України не містять заборон позивачеві повторно звернутися до суду з цим позовом у загальному порядку.

Керуючись ст.ст.185, 260 ЦПК України

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів повернути позивачеві.

Роз`яснити, що позивач ОСОБА_1 вправі повторно звернутися до суду з позовом, поданим і оформленим відповідно до ст.175 ЦПК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Ухвала складена 29.04.2021 року.

Суддя: