Справа №203/3790/20
Провадження №2/0203/218/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2021 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

з участю:

-позивача ОСОБА_1 ;

-представника позивачів ОСОБА_2 ;

-відповідачки ОСОБА_3 ;

-третьої особи, що заявила

самостійний позов ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - Криничанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом та заповітом, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - Криничанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення частки у праві спільної сумісної власності,

у с т а н о в и в:

1. 21 жовтня 2020 року ОСОБА_5 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи - Криничанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом та заповітом. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 - чоловік ОСОБА_5 та батько ОСОБА_1 та відповідачки. За життя останньому належали земельна ділянка площею 9,150 га у АДРЕСА_1 , 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1 та 1/4 частина квартири АДРЕСА_2 . У липні 2012 року ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку своїм дітям. Від червня 2016 року ОСОБА_6 постійно мешкав у належній йому квартирі в м. Дніпрі разом з позивачами, проте був зареєстрований в с. Адамівка Криничанського району Дніпропетровської області. Останні звернулися із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса з порушенням шестимісячного строку, у зв`язку з чим він відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину через недоведення факту їхнього спільного проживання разом зі спадкодавцем. Викладені обставини стали причиною звернення позивачів до суду з позовом про встановлення факту їх постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання за ОСОБА_5 права власності у порядку спадкування за законом на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , 1/12 частину квартири АДРЕСА_2 , а також права власності на обов`язкову частину у порядку спадкування за заповітом на 2/12 частин земельної ділянки; визнання за ОСОБА_1 права власності у порядку спадкування за законом на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , 1/12 частину квартири АДРЕСА_2 , а також визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на 5/12 частин земельної ділянки (а.с.а.с. 1 - 8, 56).

2. 24 листопада 2020 року ОСОБА_3 подала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що вважає цілком законною відмову нотаріуса у видачі свідоцтв про право власності на спадщину. Позивачі не довели належними доказами той факт, що батько на час смерті постійно мешкав разом з ними (а.с.а.с. 71, 72, 74).

3. 07 грудня 2020 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - Криничанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення частки у праві спільної сумісної власності. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона доводиться дружиною ОСОБА_1 . Вона брала участь у приватизації квартири АДРЕСА_2 , проте частки співвласників цієї квартири не визначено. Третя особа просить суд визначити її частку у справі спільної сумісної власності на спірну квартиру - 1/4. Ухвалою суду від 20.01.2021 позов третьої особи був прийнятий до спільного розгляду з позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.а.с. 78 - 80).

4. 22 лютого 2021 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 95).

5. У судовому засіданні ОСОБА_1 , представник позивачів підтримали первісний позов, не заперечували проти задоволення позову третьої особи, пояснивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 - чоловік ОСОБА_5 та батько ОСОБА_1 та відповідачки. За життя останньому належали земельна ділянка площею 9,150 га у АДРЕСА_1 , 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1 та 1/4 частина квартири АДРЕСА_2 . У липні 2012 року ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку своїм дітям. Від червня 2016 року ОСОБА_6 постійно мешкав у належній йому квартирі в м. Дніпрі разом з позивачами, проте був зареєстрований в с. Адамівка Криничанського району Дніпропетровської області. Останні звернулися із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса з порушенням шестимісячного строку, у зв`язку з чим він відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину через недоведення факту їхнього спільного проживання разом зі спадкодавцем.

6. ОСОБА_4 у суді свій позов підтримала та не заперечувала проти задоволення первісного позову, пояснивши, що доводиться дружиною ОСОБА_1 . Вона брала участь у приватизації квартири АДРЕСА_2 , проте частки співвласників цієї квартири не визначено. Рештою співвласників є померлий та позивачі за первісним позовом.

7. ОСОБА_3 у суді заперечувала проти заявлених у справі позовів, пояснивши, що за життя позивачі та третя особа не дбали про спадкодавця. Батько насправді постійно мешкав за місцем реєстрації, отже позивачі за первісним позовом не прийняли спадщину після його смерті.

8. Представник Криничанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області до суду не з`явився, звернувшись з клопотаннями про розгляд справи за його відсутності (а.с. 65).

9. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, представника позивачів за первісним позовом, показання свідків, вивчивши матеріали справи, а також матеріали цивільної справи №203/4096/19, суд дійшов висновку про те, що первісний позов необхідно задовольнити частково, а позов третьої особи - залишити без задоволення, з таких підстав.

10. Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доводиться ОСОБА_6 дружиною, а ОСОБА_7 та ОСОБА_3 - їхніми дітьми. ОСОБА_4 доводиться дружиною ОСОБА_1 (а.с.а.с. 10, 11, 13, 84, а.а. 53, 54 цивільної справи №203/4096/19).

11. За життя ОСОБА_6 належали земельна ділянка площею 9,150 га у с. Адамівка Криничанського району Дніпропетровської області (кадастровий номер - -01-021-0224), 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1 та 1/4 частина квартири АДРЕСА_2 (а.с.а.с. 35, 36, 41, 44).

12. 17 липня 2012 року ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Адамівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області і зареєстрований у реєстрі за №90 (а.с.а.с. 17, 30).

13. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер у м. Дніпрі - за місцем його фактичного проживання ( АДРЕСА_2 ) (а.с.а.с. 14, 27).

14. 04 травня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Криничанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а. 51 цивільної справи №203/4096/19).

15. 26 вересня 2019 року ОСОБА_5 , ОСОБА_1 також звернулися до Криничанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а.а. 77, 78 цивільної справи №203/4096/19).

16. Того ж дня державний нотаріус Покровської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, виконуючий обов`язки Криничанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, ОСОБА_8 ухвалив постанову про відмову ОСОБА_5 , ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з недоведенням факту їхнього спільного проживання разом зі спадкодавцем (а.с. 29).

17. Той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на час відкриття спадщини мешкали разом зі спадкодавцем підтверджуються результатами системного аналізу усієї сукупності добутих судом доказів, а саме:

-довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.10.2019 №9231, згідно з якою ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 від 16.09.1965 та 07.12.1987 відповідно (а.с. 15);

-довідкою виконавчого комітету Адамівської сільської ради від 21.10.2019 №658, згідно з якою ОСОБА_6 проживав у селі по серпень 2016 року (а.с. 16);

-талоном про відкріплення пацієнта від лікаря, що надає первинну медичну допомогу, згідно з яким ОСОБА_6 06.06.2016 відкріпився від лікаря за місцем реєстрації у с. Адамівка Криничанського району Дніпропетровської області (а.с. 18);

-довідкою комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №7» Дніпровської міської ради від 30.09.2019, згідно з якою ОСОБА_6 від 06.06.2016 перебував на диспансерному обліку за адресою: АДРЕСА_2 (а. 15 цивільної справи №203/4096/19);

-довідкою консультативної поліклініки державного закладу «Спеціалізована багатопрофільна лікарня №1» Дніпровської міської ради від 30.09.2019, згідно з якою ОСОБА_6 від 06.06.2016 перебував на диспансерному обліку в уролога за адресою: АДРЕСА_2 (а. 16 цивільної справи №203/4096/19);

-направленнями на медичні аналізи, згідно з якими ОСОБА_6 мешкав за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.а.с. 21 - 23, 25);

-довідкою комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дніпровської міської ради від 02.10.2019 №3, згідно з якою ОСОБА_6 знаходився на території обслуговування Адамівської СЛА ЗПСМ до 06.06.2019 (а.с. 24);

-повідомленням Пенсійного фонду України про підвищення пенсії ОСОБА_6 , надісланим на адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 26);

-лікарським свідоцтвом про смерть від 18.02.2018 №50, згідно з яким ОСОБА_6 помер за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 27).

18. З огляду на викладене суд доходить висновку про те, що позов у цій частині підлягає задоволенню.

19. Відповідно до частин 1, 2 статті 355 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

20. Згідно з частиною 1 статті 357 ЦК частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

21. За правилами, встановленими частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

21. Судом встановлено, що за життя за ОСОБА_6 було зареєстроване право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та частину квартири АДРЕСА_2 .

22. Зміст договору купівлі-продажу жилого будинку від 29.09.1998 свідчить про те, що домоволодіння АДРЕСА_1 було придбане ОСОБА_6 під час шлюбу з ОСОБА_5 , отже в силу частини 1 статті 60 СК кожний з подружжя набув право власності на 1/2 частину придбаного нерухомого майна (а.с. 44).

23. Крім того, згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 28.11.1996 участь у приватизації квартири АДРЕСА_2 (тепер - Дніпрі) взяли чотири особи: ОСОБА_6 (спадкодавець), ОСОБА_5 (його дружина), ОСОБА_1 (син) і ОСОБА_4 (дружина сина). Відтак в силу приписів частини 1 статті 357 ЦК кожний із співвласників набув право власності на 1/4 частину придбаного нерухомого майна (а.с. 41).

24. Статтею 1217 ЦК встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

25. За приписами частини 1 статті 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

26. Відповідно до статті 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

27. Згідно зі статтею 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

28. У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 доводиться ОСОБА_6 дружиною, а ОСОБА_7 та ОСОБА_3 - їхніми дітьми, отже після смерті ОСОБА_6 право на спадкування 1/4 частки квартири та спадкового домоволодіння виникло саме у них як спадкоємців першої черги.

29. За правилами, встановленими статтями 1268, 1270 ЦК, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначена дія повинна бути вчинена протягом шести місяців від дня відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

30. Судом було встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем, отже прийняли спадщину в силу частини 3 статті 1268 ЦК.

31. ОСОБА_3 протягом шести місяців від дня смерті батька звернулася до нотаріуса з відповідною заявою, а тому, у розумінні закону, також прийняла спадщину.

32. Відтак, аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що заявлений ОСОБА_5 та ОСОБА_1 позов в частині визнання права на спадщину за законом підлягає задоволенню, оскільки вони є спадкоємцями першої черги і прийняли спадкове майно після смерті ОСОБА_6 .

33. З огляду на викладене за кожним з позивачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , необхідно визнати право власності на 1/6 частину спадкового домоволодіння та 1/12 частину спадкової квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_4 . Розв`язуючи первісний позов у частині визнання за позивачами права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом, суд виходить з такого.

35. Частиною 1 статті 1222 ЦК встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

36. За приписами абзацу першого частини 1 статті 1241 ЦК малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

37. Таким чином, зважаючи на складений ОСОБА_6 заповіт, після його смерті залишилися три спадкоємці спірної земельної ділянки: його діти як спадкоємці за заповітом та непрацездатна вдова, який виповнилося 83 роки.

38. Судом було встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийняли спадщину.

39. Відтак суд вважає, що заявлений ОСОБА_5 та ОСОБА_1 позов в частині визнання права на спадщину за заповітом також підлягає задоволенню, оскільки вони є спадкоємцями і прийняли спадкове майно після смерті ОСОБА_6 .

40. З огляду на викладене за ОСОБА_5 необхідно визнати право власності на 1,525 га спадкової земельної ділянки, а за ОСОБА_1 - на 3,05 га.

41. Розв`язуючи позовні вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та позов третьої особи про визначення часток у праві власності, суд виходить з такого.

42. Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

43. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

44. За правилами, встановленими частинами 1, 3 статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

45. Частиною 1 статті 5 ЦПК встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

46. Способи захисту порушеного права встановлено частиною 2 статті 16 ЦК, яка визначає, що такими способами можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

47. При цьому за приписами частин 1, 2 статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

48. Аналіз приведених норм дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено.

49. При цьому процес такого захисту у суді обмежено законодавцем принципом диспозитивності, згідно з яким захист здійснюється виключно у межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів і з суворим дотримання приписів статті 16 ЦК та статті 5 ЦПК.

50. Крім того, стала судова практика визначає додатковий критерій належності обраного позивачем способу захисту порушеного права, згідно з яким такий спосіб має також бути ефективним, тобто таким, що тягне за собою настання для позивача реальних позитивних правових наслідків у вигляді повного або часткового поновлення порушеного права.

51. Судом встановлено, що позивачі у справі звернулися до суду з вимогами про визначення часток у праві власності на нерухоме майно, які не відповідають ані критерію ефективності, ані переліку способів захисту порушеного права, визначеного статтею 16 ЦК.

52. З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

53. У порядку статті 141 ЦПК з ОСОБА_3 на користь кожного з позивачів за первісним позовом підлягає стягненню компенсація їхніх судових витрат пропорційно задоволеній частині позовних вимог у сумі 2 522,40 грн.

54. Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209 - 211, 213, 228, 229, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - Криничанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом та заповітом задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 , ОСОБА_1 разом з ОСОБА_6 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на таке майно:

-1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 ;

-1/12 частину квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на обов`язкову частину у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на частину земельної ділянки площею 1,525 гектара (загальна площа - 9,150 гектара, кадастровий номер - -01-021-0224).

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на таке майно:

-1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 ;

-1/12 частину квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на частину земельної ділянки площею 3,05 гектара (загальна площа - 9,150 гектара, кадастровий номер - -01-021-0224).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 компенсацію судових витрат у сумі 2 522,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат у сумі 2 522,40 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

ОСОБА_4 у позові до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - Криничанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення частки у праві спільної сумісної власності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 26 квітня 2021 року.

Суддя М.О. Католікян