печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Ільєвої Т.Г.,

при секретарі - Ємець Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу 757/21569/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Державного підприємства «Артемсіль», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

27.05.2020 позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що його наказом ДП «Артемсіль» від 22.11.2018 прийняли на посаду інженера першої категорії відділу матеріально-технічного постачання підприємства.

Наказом ДП «Артемсіль» від 05.03.2019 № 149 ОСОБА_1 переведено з посади інженера першої категорії відділу матеріально-технічного постачання на посаду начальника відділу матеріально-технічного постачання.

Наказом ДП «Артемсіль» від 01.07.2019 № 270 ОСОБА_1 переведено на посаду начальника управління зі збуту та маркетингової політики ДП «Артемсіль».

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 31.07.2019 № 220-п за погодженням Кабінету Міністрів України (розпорядження від 10.07.2019 № 522-р) на ОСОБА_1 було покладено виконання обов`язків директора ДП «Артемсіль».

З 05.08.2019, відповідно до наказу Підприємства від 05.08.2019 № 294к, ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора ДП «Артемсіль».

Відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. статуту ДП «Артемсіль», затвердженого наказом Мінекономіки від 22.01.2020 № 75, ДП «Артемсіль» належить до сфери управління Мінекономіки та у своїй діяльності керується його наказами.

На підставі наказу Мінекономіки від 04.03.2020 № 47-п «Про увільнення ОСОБА_1 », позивача було увільнено від виконання обов`язків директора ДП «Артемсіль» з 05.03.2020.

Як зазначає позивач, одночасно зі звільненням, згідно з наказом підприємства від 05.03.2020 № 83к, його переведено на постійне місце роботи на посаду начальника управління зі збуту та маркетингової політики ДП «Артемсіль», що призвело до зменшення його посадового окладу та умов матеріального забезпечення, які відносяться до істотних умов праці.

Таким чином, при увільненні ОСОБА_1 з посади виконуючого обов`язки директора ДП «Артемсіль» погіршились суттєві умови праці, зокрема зменшився посадовий оклад та умови матеріального забезпечення, які відносяться до істотних умов праці, а саме: посадовий оклад зменшено до 21 250, 00 грн.

Наказ Мінекономіки від 04.03.2020 № 47-п «Про увільнення ОСОБА_1 », наказ ДП «Артемсіль» від 05.03.2020 № 83к «Про переведення ОСОБА_1 », наказ Мінекономіки від 04.03.2020 № 48-п «Про призначення ОСОБА_2 », наказ ДП «Артемсіль» від 10.03.2020 № 87к «Про тимчасове покладення виконання обов`язків директора ДП «Артемісль» на ОСОБА_2 », позивач вважає протиправними, а своє звільнення незаконним та таким, що не відповідає вимогам статей 32, 103 Кодексу законів про працю України, наводячи наступні доводи.

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Статтею 103 КЗпП України визначено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

На думку позивача, при переведенні на посаду начальника управління зі збуту та маркетингової політики ДП «Артемсіль» його не було попереджено у строки, визначені трудовим законодавством, що є істотним порушенням його трудових прав.

Окрім цього, ОСОБА_1 у своєму позові вказує, що Мінекономіки не було дотримано порядку оформлення трудових відносин шляхом укладення контракту з ним, а саме порушено ст. 36 КЗпП України та положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.0.1994 № 170, що позбавило його в майбутньому додаткових прав та гарантій при незаконному увільненні з займаної посади.

З врахуванням зазначено, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати наказ Мінекономіки від 04.03.2020 № 47-п «Про увільнення ОСОБА_1 », наказ ДП «Артемсіль» від 05.03.2020 № 83к «Про переведення ОСОБА_1 », наказ Мінекономіки від 04.03.2020 № 48-п «Про призначення ОСОБА_2 », наказ ДП «Артемсіль» від 10.03.2020 № 87к «Про тимчасове покладення виконання обов`язків директора ДП «Артемісль» на ОСОБА_2 » та поновити ОСОБА_1 на посаді виконуючого обовязки директора ДП «Артемсіль» з 05.03.2020 та стягнути з ДП «Артемсіль» на користь позивача суму середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 05.03.2020 по 26.05.2020.

29.05.2020 ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

30.06.2020 представником Мінекономіки подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов є необґрунтованим та таким, який не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 усвідомлював, що він виконуватиме обов`язки директора Підприємства тимчасово до призначення керівника підприємства, а отже, може бути звільнений від їх виконання, на підставі наказу уповноваженого органу управління державним підприємством без дотримання, передбачених частиною другою статті 40, статями 42, 43, 49-2 КЗпП України порядку та гарантій, що застосовуються при звільненні працівників, які займають посади передбачені штатним розписом на підставі укладеного з ними трудового договору (контракту), оскільки така посада у штатному розписі підприємства відсутня.

Тому, посилання позивача, що Мінекономіки було порушено порядок увільнення з займаної посади та переведення на іншу роботу, зокрема не повідомлено про зміну істотних умов праці є необґрунтованими та безпідставними. Окрім цього, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про поновлення позивача на посаді виконуючого обов`язки директора ДП «Артемсіль», оскільки така посада у штатному розписі підприємства відсутня.

Мінекономіки також зазначено, що ДП «Артемсіль» віднесено до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» від 04.03.2015 № 83.

Тому, доводи позивача, що Міністерством порушено порядок оформлення трудових відносин, шляхом укладення контракту з ним, є необґрунтованим, оскільки укладення контракту з керівником підприємства, яке віднесено до переліку підприємств, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави передує проведення конкурсного відбору відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 № 777.

06.07.2020 ухвалою суду було скасовано заходи вжитті ухвалою Печерського районного суду м. Києва суду від 20.05.2020 у справі 757/18496/20-ц.

Ухвалою від 25.02.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 .

27.04.2021 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та перейдено до розгляду справи по суті.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином, разом з цим, позивачем було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав.

Представники відповідачів подали заяви про розгляд даного питання в письмовому провадженні, заперечували щодо задоволення позовних вимог.

Відповідачем ДП «Артемсіль» відзив на позовну заяву у строки, встановлені судом подано не було.

Представник ОСОБА_3 . подав заяву про розгляд даного питання в письмовому провадженні.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням інформації на сайті суду.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно акту приймання - передачі цілісного майнового комплексу державного підприємства «Артемсіль» зі сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України до сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 18.10.2019 Підприємство належить до сфери управління Мінекономіки.

Статтею 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» визначено, що управління об`єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Стаття 4 даного Закону до суб`єктів управління об`єктами державної власності відносить, серед інших: міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону визначено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань: призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних унітарних підприємств, у яких не утворено наглядову раду, установ, організацій та господарських структур, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, та в яких не утворено наглядову раду, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог.

Підпунктом 260 Положення про Мінекономіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.09.2019 № 838), до компетенції Мінекономіки віднесено утворення, ліквідація, реорганізація підприємств, установ та організацій, заснованих на державній власності, уповноваженим органом управління яких є Мінекономіки затвердження їх статутів (положень), здійснення контролю за їх дотриманням, в установленому порядку призначення на посаду та звільнення з посади їх керівників.

Таким чином, Мінекономіки, як уповноважений орган управління ДП «Артемсіль» відповідно до законодавства наділений повноваженнями щодо призначення на посаду та звільнення з посади директора ДП «Артемсіль».

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.07.2019 № 522-р «Про погодження тимчасового покладення виконання обов`язків директора державного підприємства «Артемсіль» Міністерство аграрної політики та продовольства України наказом від 31.07.2019 № 220-п поклало тимчасове виконання обов`язків директора ДП «Артемсіль» на ОСОБА_1 , начальника управління зі збуту та маркетингової політики.

Судом встановлено, що ДП «Артемсіль» віднесено до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» від 04.03.2015 № 83.

Пунктом 1 Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 № 777 встановлено, що до оголошення конкурсного відбору або на період проведення конкурсного відбору суб`єкт управління на строк, який не може перевищувати трьох місяців, тимчасово покладає виконання обов`язків або призначає виконуючого обов`язки керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, та/або керівника особливо важливого для економіки підприємства (підприємства, вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності перевищує 2 млрд. гривень або річний розмір чистого доходу якого перевищує 1,5 млрд. гривень, банку, у статутному капіталі якого держава володіє часткою понад 75 відсотків).

Тимчасове покладення виконання обов`язків керівників зазначених підприємств або призначення виконуючими обов`язки таких керівників здійснюється суб`єктом управління після погодження кандидатур відповідних осіб Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що Мінекономіки наказом від 04.03.2020 № 42-п ОСОБА_1 - начальника управління зі збуту та маркетингової політики ДП «Артемсіль» увільнено від виконання обов`язків директора зазначеного підприємства 05.03.2020.

Наказом Мінекономіки від 04.03.2020 № 48-п ОСОБА_2 призначено виконувачем обов`язків директора ДП «Артемсіль» з 06.03.2020 до призначення керівника цього підприємства в установленому законодавством порядку.

Зазначене призначення погоджено Кабінетом Міністрів України згідно розпорядження від 26.02.2020 № 180-р.

Суд звертає увагу, що не має значення та обставина, що позивача, як виконуючого обов`язки директора ДП «Артемсіль», звільнено з роботи, без настання події до якої ці трудові правовідносини повинні були тривати - призначення керівника цього підприємства в установленому законодавством порядку, оскільки особа не може бути поновленою на посаді виконуючого обов`язки директора через відсутність такої посади, а посаду директора може займати лише особа, із якою укладений відповідний контракт після проведення конкурсу.

ОСОБА_1 , надаючи згоду на тимчасове виконання обов`язків директора ДП «Артемсіль», усвідомлював, що він виконуватиме такі обов`язки тимчасово до призначення керівника підприємства, а отже, може бути звільнений від їх виконання, на підставі наказу уповноваженого органу управління державним підприємством, без дотримання, передбачених частиною 2 статті 40, статями 42, 43, 49-2 КЗпП України порядку та гарантій, що застосовуються при звільненні працівників, які займають посади передбачені штатним розписом на підставі укладеного з ними трудового договору (контракту), оскільки така посада у штатному розписі підприємства відсутня.

Аналогічні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 362/5442/17-ц.

При цьому, суд звертає увагу, що покладення виконання обов`язків керівника підприємства за своєю правовою природою є тимчасовим заходом, який передбачає виконання відповідних обов`язків в обмежений у часі термін, а саме до моменту призначення органом управління на цю посаду керівника та укладання з ним відповідного контракту або ж покладення виконання обов`язків керівника на іншу особу, що узгоджується із нормами трудового законодавства.

Отже, Мінекономіки під час увільнення позивача від виконання обов`язків директора підприємства шляхом переведення на попередню посаду начальника управління зі збуту та маркетингової політики, було дотримано норми трудового законодавства.

Щодо доводів ОСОБА_1 стосовно не дотримання Мінекономіки порядку оформлення трудових відносин з ним, а саме укладення контракту, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Пунктом 1-2 постанови Кабінету Міністрів України «Про проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки» від 03.09.2008 № 777, зокрема, встановлено, що призначення керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, та керівника особливо важливого для економіки підприємства, зазначеного в абзаці першому цього пункту, здійснюється виключно за результатами конкурсного відбору відповідно до Порядку, затвердженого цією постановою.

Контракт з керівником суб`єкта господарювання державного сектору економіки укладається міністерством, Фондом державного майна, іншим органом, що здійснює управління об`єктами державної власності, у порядку, передбаченому постановами Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності».

Таким чином, укладення контракту з керівником ДП «Артеміль», яке віднесено до переліку підприємств, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави передує проведення конкурсного відбору відповідно до зазначеного порядку.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ДП «Артемсіль» на його користь суму середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 05.03.2020 по 26.05.2020, визнання протиправними та скасування наказу Мінекономіки від 04.03.2020 № 48-п «Про призначення ОСОБА_2 ». та наказу ДП «Артемсіль» від 10.03.2020 № 87к «Про тимчасове покладення виконання обов`язків директора ДП «Артемісль» на ОСОБА_2 »., то заявлені позовні вимоги є похідними від основної вимоги, тому в їх задоволенні також слід відмовити.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем під час звільнення ОСОБА_1 були дотримані вимоги КЗпП України, а тому, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні заявлених ним позовних вимог понесені ним судові витрати зі сплати судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, держаного підприємства «Артемсіль», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 31.05.2021.

Суддя Т.Г. Ільєва