Справа № 724/1419/21
Провадження № 2/724/455/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2021 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.
при секретарі: Бабій Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Хотині Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним, -
В С Т А Н О В И В:
20 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним.
Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що 24 липня 2000 року між ним та відповідачем по справі ОСОБА_2 був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна № 001/175-Н, а саме: житлового будинку літ. А-1 загальною площею: 37.20 м.кв., житловою площею: 21.80 м.кв., вбиральні, літ. Б, погрібу літ. ПГ, замощення ІІ, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Договір був укладений у Хотинській філії товарної біржі «Дніпродзержинська». Позивач зазначає придбаний вищенаведений житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, у відповідача куплений за 5770,00 грн. які були одержані відповідачем в повному обсязі до підписання договору.
Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 001/175-Н на житловий будинок по АДРЕСА_1 був зареєстрований позивачем 24.07.2000 року в Хотинському КРБТІ під № 1865. Правочин обома сторонами був повністю виконаний, ні заперечень ні зауважень ніхто з сторін по правочину не заявляв.
Позивач в своїй позовні заяві стверджує, що на час укладання договору купівлі-продажу в липні 2000 року не він, ні відповідач не знали, що правочин підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну Біржу» відповідно до якого правочин зареєстрований на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.
Із-за протиріч правових норм, діючих на час укладання правочинів в 2000 році, і в відмові компетентними органами і нотаріусами визнавати на даний час правочини дійсним, законними і виконаними.
Тому змушений звернутися з позовною заявою до суду про визнання правочину дійсним.
Підтримуючи вищевикладене позивач просить визнати договір купівлі продажу нерухомого майна № 001/175-Н, а саме: житлового будинку літ. А-1 загальною площею: 37.20 м.кв., житловою площею: 21.80 м.кв., вбиральні, літ. Б, погрібу літ. ПГ, замощення ІІ, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 укладений 24.07.2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був посвідчений Хотинською філією товарної біржі «Дніпродзержинська».
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, у зв`язку з чим, за переконанням суду , будь-які дії третіх осіб, що обмежують повноту використання власником наданих йому законом повноважень володіння, користування і розпорядження приналежним йому майном є неправомірними .
При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як передбачено ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Згідно зі ст.629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну суму грошей.
Як визначено статтею 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій зони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Відповідно до ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Суд встановив, що 24.07.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . відповідно до копії договору купівлі продажу реєстраційний номер 001/175-Н зареєстрований Хотинською філією товарної біржі «Дніпродзержинська». До укладання договору купівлі продажу вказані об`єкти нерухомого майна належали ОСОБА_2 на підставі таких документів: договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрованого Хотинською філією товарної біржі «Дніпродзержинська» 06 липня 1998 року за №001/024-Н та зареєстрованого в БТІ м. Хотин в реєстровій книзі №12, реєстраційний номер 1865, сторінка 213.
Згідно договору купівлі продажу нерухомого майна від 24.07.2000 року реєстраційний номер 001/175-Н зареєстрований Хотинською філією товарної біржі «Дніпродзержинська» продаж нерухомого майна вчинено за 5770 гривень (п`ять тисяч сімсот сімдесят) гривень.
Встановлено, що згідно копії довідки про технічний стан нерухомого майна № 153 від 24 травня 2021 року встановлено, що житловий будинок в АДРЕСА_1 відповідає таким параметрам, а саме: житловий будинок, саман, літ. А-1 (загальна площа 37,20 кв.м; житлова площа 21,80 кв.м.) вбиральня літ. Б; погріб літ. Пг, замощення ІІ.
Згідно ст.218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.
Відповідно до ст.219 ЦК України суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.
Виходячи з вищевикладеним суд приходить до висновку у позові ОСОБА_1 відмовити, виходячи з наступних причин: Як визначено статтею 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Нікчемним правочином є правочин, вчинення якого не породжує передбачених законом правових наслідків у зв`язку із протиправністю або іншими недоліками юридичного характеру, незалежно від пред`явлення позову про визнання його недійсним. Нікчемний правочин є недійсним незалежно від визнання його таким і від бажання сторін Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України), і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.
Згідно із ч.3 ст.13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Враховуючи наведене, ст.ст.3, 13, 218, 219, 220, 319, 321, 328, 392, 629, 655 ЦК України,керуючисьст.ст.3, 4, 5, 6, 7, 10, 11, 12, 13, 17, 18, 76-81, 141, 223, 259, 263, 264, 265 268, 280-284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
В задоволені позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер картки платників податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер карти платника податків: НОМЕР_2 ) про визнання правочину дійсним відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.09.2021 року.

Суддя: : Єфтеньєв О.Г.