Справа № 263/4235/21
Провадження № 2-о/263/273/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Федоренко Т.І., при секретраі Тимошенко В.В., за участі адвоката Довженка В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, зацікавлена особа ОСОБА_2 , ВСТАНОВИВ: 04.04.2021 до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернулась ОСОБА_1 з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що з вересня 2020 року між нею та ОСОБА_2 склалися недоброзичливі стосунки, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 11.01.2021 року шлюб між сторонами було розірвано, однак навіть після того ОСОБА_2 вчиняє відносно неї насильство психологічного та фізичного характеру та вона кожен раз потерпає від домашнього насильства. Неодноразово викликалися поліція, було виписано терміннові заборонні приписи стосовно кривдника, за фатком того, що ОСОБА_2 вчиняв відносно неї словесні образи, висловлюваних на її адресу нецензурною лайкою, приниженням та погрозами, побиттям, що призводить до психологічних страждань, негативних переживань, після яких вона почала побоюватися за своє життя. Навіть після цього ОСОБА_2 продовжує вчиняти домашнє насилля відносно неї, тому вона вимушена була звернутись до суду із вказаною заявою.

Ухвалою суду від 08.04.2021 було відкрито провадження у даній цивільній справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої вимоги, з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити, зазначивши, що ОСОБА_2 постійно переслідує її та дитину, вчиняє насильство стосовно них, про що мається постанова суду та два приписи, які були складені органами поліції. Також стосовно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження стосовно її побиття, остаточне рішення не прийняте.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви, просили відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_1 сама провокує дії стосовно ОСОБА_2 , який також є батьком їх дитини та не позбавлений права спілкування із дитиною та її виховання. Постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності була скасована, обмежувальні приписи, видані органами поліції оскаржені до адміністративного суду, тому жодних підстав для видачі судом обмежувального припису не існує.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 01.04.2021 року була свідком того, що біля будинку 79 по пр.Металургів вона побачила жінку - заявника ОСОБА_1 , яка виходила з під`їзду з двома дітьми, одна дитина була в неї на руках, з жінкою раніше знайома не була. Позаду жінки виходив чоловік, який став брати дитину у ОСОБА_1 та остання стала кричати та кликати на допомогу просила викликати поліцію, вона виклакала поліцію, оскільки вирішила, що від чоловіка є загроза. Візуально це виглядало, як чоловік забирає дитину, цей чоловік присутній в залі судового засідання - ОСОБА_2 , якого також раніше не занала. Після цього чоловік пішов.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про народження серїї НОМЕР_1 від 24.10.2019 року ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 11.01.2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Рішення набарало законної сили 10.02.2021 року.

Згідно довіки про склад сім`ї та акту про фактичне проживання, виданого КСН «Кальміуський» від 24.03.2021 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із синами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

13.11.2020 року відносно ОСОБА_2 був винесений терміновий заборонний припис строком на 10 діб стосовно кривдника за фактом того, що останній 13.11.2020 о 10-45 год. за адресою: м.Маріуполь, пр.Металургів вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру

Також, 22.03.2021 року відносно ОСОБА_2 був винесений терміновий заборонний припис строком на 10 діб , тобто з 22.03.2021 року по 01.04.2021 року.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26.11.2020 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУПАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. Постановою Донецького апеляційного суду від 18.01.2021 року постанову Жотвневого районного суду м.Маріуполя скасовано. Справу направлено прокурору Маріупольської місцевої прокуратури №1 для вирішення питання в порядку ст.214 КПК України.

Згідно виписки лікаря загальної практики сімейної медицини від 14.11.2020 року ОСОБА_1 в ділянці подбороддя справа має гематому діаметром 1,5х2 см., синюшного кольору, яку зі слів ОСОБА_1 вона отримала після того як 13.11.2020 року її чоловік ОСОБА_2 вдарив по голові.

Відповідно до талону повідомлення № 10864 від 23.03.2021 року ОСОБА_1 зверталась до Маріупольсьткого РУП ГУНП в Донецькій області за фактом того, що після того, як її колишньому чоловіку виписали заборонний припис він знову приїхав до неї.

02.04.2021 року заявниця зверталась до Маріупольського РУП, за фактом того, що її колишній чоловік ОСОБА_2 розповсюджує в соціальних мережах її особисті дані та фото непристойного складу.

04.04.2021 року заявниця зверталась до Маріупольського РУП , за фактом того, що її колишній чоловік ОСОБА_2 систематично погрожує їй, та виложив у соціальну мережу відео з нею.

Відповідно до листа Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області від 8.02.2021 року на ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУПАП та ст.184КУПАП.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що бачила як заявниця вибігла з дому та голосно кричала, за нею вибіг чоловік та намагався відібрати дитину.Вона викликала поліцію. Вказані пояснення суд оцінює критично, оскільки фрагмент спілкування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який побачив свідок, не свідчить про вчинення насильства.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон).

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що вимоги про застосування обмежувального припису мотивовані застосуванням до неї домашнього насильства, що полягає у діях фізичного та психологічного характеру.

Сам факт звернення ОСОБА_1 до органів поліції не свідчить про вчинення домашнього насильства заінтересованою особою, оскільки суду не надано інших постанов про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Винесені термінові забороні приписи стососно кривдника на даний час оскаржуються у Донецькому окружному адмінінстративному суді, остаточні рішення не прийняті.

Доказів щодо інших звернень заявниці до правоохоронних органів щодо здійснення ОСОБА_2 фізичного та психологічного насильства щодо ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Відомостей про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосоно неповнолітньої дитини, яка проживає разом із заявницею суду також не надано.

Оскільки, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України заявник не надала належних й допустимих беззаперечних доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо неї ОСОБА_2 , а також ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останнього обмежувального припису, то у суду відсутні підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 247,350-1,350-5,350-6 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, зацікавлена особа ОСОБА_2 - відмовити.

Копії повного рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 21.04.2021 року.

Суддя Т.І.Федоренко