Справа №1416/9286/12 Головуючий суду першої інстанції Коваленко І. В.
Провадження №22-ц/812/824/21 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю. В.,

за участі представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2021 року, постановлену об 11 год 05 хв під головуванням судді Коваленка І. В. у приміщенні суду у м.Миколаєві, за скаргою ОСОБА_2 про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича щодо винесення постанови неправомірними та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 подав до суду вказану скаргу, яку обґрунтовував наступним.

У провадженні приватного виконавця Куліченка Д. О. перебуває виконавче провадження №62766894 з виконання виконавчого листа №2/489/301 від 07.08.2013 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 1 135 174,18 грн.

12 серпня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на 20% доходів ОСОБА_2 , які він отримує у Інгульському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України, до виплати загальної суми боргу в розмірі 1 651 706,53 грн., яка складається з суми стягнутої судовим рішенням, а також основної суми винагороди приватного виконавця.

Боржник наголошував, що приватний виконавець порушив порядок звернення стягнення на доходи, визначений ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки звернув стягнення на його пенсію, не перевіривши наявність на його рахунках у банках коштів або наявність майна, на яке може бути звернуто стягнення. Також, скаржник вказував, що стягувач не звертався до приватного виконавця із клопотанням про стягнення заборгованості з пенсії боржника.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просив визнати дії приватного виконавця Куліченка Д. О. щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.08.2020 неправомірними та скасувати вказану постанову.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19 лютого 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не доведено в чому полягає порушення його прав приватним виконавцем, оскільки докази наявності у нього майна або коштів на рахунках у банках відсутні.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення його скарги.

На обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначав, що оскільки приватний виконавець не дотримався послідовності дій, передбачених ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», то його дії щодо винесення оскаржуваної постанови є неправомірними.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29 січня 2014 року, позов АТ «Альфа-Банк» задоволено частково. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 1 135 174,18 грн. Також, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 1 135 174,18 грн. Стягнуто окремо з кожного з поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Банку пеню у розмірі 1197,78 грн. Розподілено судові витрати.

07 серпня 2020 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до приватного виконавця Куліченка Д. О. із заявами про відкриття виконавчого провадження щодо виконання вказаного судового рішення.

Постановою приватного виконавця від 07 серпня 2020 року відкрито виконавчі провадження №62766498 та №62766734 на підставі виконавчих листів №2/489/301 від 07.08.2013 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 1 135 174,18 грн, а також судового збору у сумі 3219 грн.

Цього ж дня постановою приватного виконавця Куліченка Д. О. вказані виконавчі провадження об`єднано у зведене виконавче провадження №62766894.

07 серпня 2020 року приватний виконавець надіслав на адресу ОСОБА_2 вимогу про надання декларації про доходи та майно, а також явку 19 серпня 2020 року до офісу приватного виконавця для надання документальних підтверджень виконання рішення або надання пояснень щодо причин невиконання.

В межах зведеного виконавчого провадження 07 серпня 2020 року приватним виконавцем винесено постанови про арешт рухомого та нерухомого майна боржника, а також грошових коштів на рахунках банківських та інших фінансових установ.

Постанови направлені виконавцем до різних фінансових установ та державних органів.

З відповідей фінансових установ випливає, що у ОСОБА_2 були наявні банківські рахунки лише у АТ КБ «Приватбанк», який надав відповідь про відсутність коштів на цих рахунках.

З Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Державної фіскальної служби України, Міністерства внутрішніх справ України приватним виконавцем було отримано інформацію про відсутність у боржника майна. Від Пенсійного фонду України отримано дані про перебування ОСОБА_2 на обліку та отримання пенсії.

12 серпня 2020 року приватним виконавцем Куліченком Д. О. винесено постанову про звернення стягнення на доходи ОСОБА_2 , які він отримує у Інгульському об`єднаному управлінні ПФУ м. Миколаєва, шляхом відрахування їх у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця в розмірі 1 651 706,53 грн.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з вимогами статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Норми статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з статтею 50 вказаного Закону звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до положень статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 є правильним, оскільки відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Досліджені судом докази свідчать, що ОСОБА_2 має заборгованість перед АТ «Альфа-Банк» та приватним виконавцем у сумі 1 651 706,53 грн.

Доказів наявності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, а також майна достатнього для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, матеріали справи не містять. Боржник таких доказів суду також не представив.

За такого, колегія суддів вважає, що приватний виконавець правомірно звернув стягнення на доходи ОСОБА_2 .

Посилання заявника на те, що приватний виконавець на час винесення оскаржуваної постанови не мав даних про відсутність у нього майна та коштів на рахунках у фінансових установах, а також письмової заяви стягувача про звернення стягнення, не може слугувати підставою для скасування постанови виконавця, оскільки заявником не доведено, що станом на дату винесення цієї постанови в нього було у наявності майно та кошти для погашення заборгованості без звернення стягнення на доходи.

Твердження заявника про те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до вказаних правовідносин висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 08.04.2020 у справі №759/8557/15-ц, колегія суддів відхиляє. Суд висловив думку, що цей висновок не може бути застосований, оскільки обставини справ є різними. Колегія суддів з цим погоджується. У зазначеному висновку йшла мова про наявність у боржника майна для покриття боргу. У справі ж, яка нині переглядається, не має даних про наявність у боржника майна або коштів на рахунках у фінансових установах.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки викладений у ній висновок є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 28 квітня 2021 року.