Постанова

Іменем України

27 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 497/1205/17

провадження № 61-16429св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Владиченська сільська рада Болградського району Одеської області, ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 21 березня 2018 року у складі судді Кравцової А. В. та постанову Одеського апеляційного суду 24 липня 2019 року у складі колегії суддів:

Драгомерецького М. М., Дрішлюка А. І., Черевка П. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Владиченської сільської ради Болградського району Одеської області (далі - Владиченська сільська рада), ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності.

На обґрунтування позовних вимог зазначала вона, ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_1 )народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Вулканешть, Республіка Молдова.

ЇЇ батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зареєстрували шлюб 20 вересня

1953 року. Мати ОСОБА_6 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Московей Кагульського району Республіка Молдова, і її батьками були: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (російською мовою « ОСОБА_9 »).

ОСОБА_11 (прізвище до шлюбу - ОСОБА_11 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками були ОСОБА_8 та ОСОБА_14 .

Батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , яка 28 січня 2018 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

Ці обставини, на думку позивача, свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , були двоюрідними сестрами: мати позивача - ОСОБА_7 є рідною сестрою ОСОБА_8 , батька померлої ОСОБА_11 по материнській лінії, оскільки вони мають спільну матір: ОСОБА_9 .

Враховуючи, що батько ОСОБА_11 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про реєстрацію його народження містяться в метричній книзі про народження Свято-Моісеївської церкви Кишинівської духовної консисторії села Гасан-Батир 4-го округу Аккерманського повіту (нині село Городнє Болградського району Одеської області), а відомості про реєстрацію шлюбу його матері, і матері ОСОБА_7 - ОСОБА_9 - в метричній книзі про одруження Свято-Покровської церкви, були здійснені на старослов`янській мові. За таких обставин виникла необхідність саме у судовому порядку встановити факт родинних відносин, оскільки позивач є спадкоємцем після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Владичень Болградського району Одеської області, таякій належали 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 21 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду 24 липня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено та визнано факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт Вулканешть, Республіка Молдова, є двоюрідною сестрою ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Владичень Болградського району Одеської області.

Визнано за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 як за спадкоємцем п`ятої черги після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_11 .

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що докази, на які посилається позивач, достатні для встановлення факту того, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Суд вважав, що ОСОБА_1 дійсно є двоюрідною сестрою спадкодавця ОСОБА_11 , тому позивач хоча й належить до складу спадкоємців майна спадкодавця

ОСОБА_11 , проте не може бути спадкоємцем другої черги, оскільки є не рідною, а двоюрідною сестрою. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач може бути спадкоємцем п`ятої черги. Таким чином, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги позивача щодо визнання її спадкоємцем майна ОСОБА_11 та визнання її права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 як за спадкоємцем після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_11 підлягають задоволенню частково, а саме у частині визнання права, проте в частині черговості - слід визнати позивача спадкоємцем не другої, а п`ятої черги як іншого родича, що передбачено статтею 1265 ЦК України.

Аргументи учасників справи

У серпні 2019 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Болградського районного суду Одеської області від 21 березня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду 24 липня 2019 року, у якій просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що особа, яка подала касаційну скаргу, є рідною сестрою ОСОБА_24 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . ЇЇ брат проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання їхніх батьків за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок, розташований за вказаною адресою належав до колгоспного двору та до його складу входили його члени: ОСОБА_24 (помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ) та ОСОБА_11 (померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ). На підставі статті 123 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року) кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/2 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Ці обставини підтверджуються довідкою Владиченської сільської ради від 19 травня 2016 року № 327, яка видана на підставі записів у погосподарській книзі.

Після смерті ОСОБА_24 відкрилася спадщина. Спадковим майном після смерті ОСОБА_24 була 1/2 частина домоволодіння за зазначеною адресою,

а спадкоємцем після ОСОБА_24 стала його донька ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину.

Разом із братом у вказаному будинку проживала його жінка - ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після її смерті відкрилась спадщина. Спадковим майном після смерті ОСОБА_11 була інша 1/2 частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 постійно проживала у сусідньому будинку за адресою: АДРЕСА_1 останні 10 років, за її словами, вони фактично проживали із братом та його дружиною однією сім`єю. ОСОБА_24 та ОСОБА_11 постійно хворіли, потребували постійного догляду та допомоги, а з 2004 року ОСОБА_3 доглядала за ними, готувала їжу, обробляла земельну ділянку. Крім того, в у холодний період року брат із дружиною фактично проживали у її будинку. Вона доглядала за будинком, оплатила роботи з встановлення огорожі, прокладення асфальтованих доріжок біля будинку брата та оплатила вартість та установку пластикових вікон у всьому будинку. За таких обставин є очевидним, що вона постійно проживала з спадкодавцем ОСОБА_11 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини у зв`язку з чим є спадкоємцем четвертої черги за законом. Факт постійного проживання підтверджується: актом обстеження умов спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_11 від 16 грудня 2015 року, складеного Владиченською сільською радою; поясненням свідків: ОСОБА_25 ОСОБА_26 .

Суд першої інстанції, з яким і погодився суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_11 , оскільки фактично у судовому рішенні посилався лише на подані ОСОБА_1 архівні довідки, які містять численні протиріччя та неточності. Це дає підстави стверджувати, що у них вказана інформація про різні населені пункти та про різних людей. Крім того, суди не дослідили обставин, зокрема, чому « ОСОБА_9 » або « ОСОБА_9 », якщо це одна і та ж особа, двічі вступала до шлюбу за відсутності підтвердження розірвання шлюбу з першим чоловіком або свідоцтва про його смерть. Тому, особа, яка подала касаційну скаргу, вважала, що оскаржені судові рішення є незаконними, необґрунтованими, ухвалені з порушенням норм процесуального та матеріального права та підлягають скасуванню.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 направила до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить у задоволені касаційної скарги відмовити повністю. Відзив мотивований безпідставністю та необґрунтованістю доводів касаційної скарги.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для її задоволення немає.

Суди встановили, що позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_1 ), народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в Республіці Молдова, її батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

25 жовтня 1975 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_28 , та після шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Батьки позивача зареєстрували шлюб 20 вересня 1953 року, до реєстрації шлюбу мати позивача, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 у селі Московей Кагульського району Республіка Молдова, мала прізвище « ОСОБА_9 ».

Відповідно до дубліката свідоцтва про народження матері позивача від

21 листопада 1979 року серії НОМЕР_1 її батьками є ОСОБА_8 та

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла спадкодавець ОСОБА_11 .

Спадкодавець ОСОБА_11 згідно з свідоцтвом про народження, народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені: ОСОБА_8 та ОСОБА_14 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_11 зареєструвала шлюб з ОСОБА_24 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».

Батько ОСОБА_11 - ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , відомості про реєстрацію його народження містяться в метричній книзі про народження Свято-Моісеївської церкви Кишинівської духовної консисторії села Гасан-Батир 4 округу Аккерманського повіту (нині село Городнє Болградського району Одеської області). Записи здійснено на старослов`янській мові, тому його ім`я записано: « ОСОБА_32 », народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , хрещений 18 травня 1914 року. Батько: поселянин села Гасан-Батир Аккерманського повіту Бессарабської губернії « ОСОБА_32 ». Мати: « ОСОБА_9 », обоє православного віросповідання і в першому шлюбі.

Після народження ОСОБА_8 , його мати взяла другий шлюб, чоловік: « ОСОБА_8 , 28 лет», про що свідчить запис від 28 січня 1918 року № 16 про укладення шлюбу в метричній книзі про шлюб Свято-Покровської церкви села Гасан-Батир 4 округу Аккерманського повіту (нині село Виноградне Болградського району Одеської області).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріуса Станєвої В. Б. від 30 червня 2016 року №1249/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку через те, що вона не може підтвердити факт родинних відносин з спадкодавцем, а також через те, що у неї відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджували б належність спадкового майна спадкодавцеві.

У частині першій статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом частини другої статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (частина перша статті 1265 ЦК України).

Суди обґрунтовано дійшли висновку, що встановлення юридичного факту за цим позовом пов`язане з необхідністю вирішення у судовому порядку спору про право - право позивача на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 як за спадкоємцем майна після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_11 .

Вважаючи, що докази, на які посилається позивач, достатні для встановлення факту того, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Владичень Болградського району Одеської області, суди обґрунтовано задовольнили відповідну вимогу.

Встановивши, що позивач ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою спадкодавця

ОСОБА_11 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , суди, враховуючи положення статті 1265 ЦК України, зробили правильний висновок, що позивач є спадкоємцем

ОСОБА_11 п`ятої черги.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про те, що рішення судів попередніх інстанцій є необґрунтованим та незаконним, оскільки суди не з`ясували чи є « ОСОБА_9 » або « ОСОБА_9 » однією і тією ж особою, та чому « ОСОБА_9 » або « ОСОБА_9 », якщо це одна і та ж особа, двічі вступала до шлюбу за відсутності підтвердження розірвання шлюбу з першим чоловіком або свідоцтва про його смерть, є неприйнятними, оскільки суди на підставі наявних у справі доказів встановили факт родинних відносин між ОСОБА_1 і спадкодавцем ОСОБА_11 , а суд касаційної інстанції не може здійснювати переоцінку доказів та встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій (стаття 400 ЦПК України в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржені судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та з додержанням норм процесуального права, доводи касаційної скарги є необґрунтованими. З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової

палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 21 березня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду 24 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Крат