Номер провадження: 22-ц/813/7175/21
Номер справи місцевого суду: 509/6170/20
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 509/6170/20

Номер провадження: 22-ц/813/7175/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 ,

- заінтересовані особи 1) Чорноморське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, 2) Дальницька сільська рада Овідіопольського району Одеської області,

- апелянти 1) Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області, 2) ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені і в інтересах якої діє адвокат Гуленко Олег Миколайович, заінтересовані особи - Чорноморське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, Дальницька сільська рада Овідіопольського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області та апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 , діючої від імені ОСОБА_2 , на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Бочарова А. І. 26 січня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року адвокат Гуленко Олег Миколайович, діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищезазначеною заявою, в якій просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без шлюбу, а також факт, що вона була членом сім`ї ОСОБА_4 у період з 16.12.1995 р. по 17.07.2020 р..

Адвокат Гуленко Олег Миколайович обґрунтовує вимоги заяви тим, що з грудня 1995 року по 17.07.2020 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно проживали в її житлі як чоловік і дружина однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали спільні витрати, придбавали майно для потреб сім`ї, один до іншого мали спільні права та виконували обов`язки.

Встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 зі ОСОБА_4 необхідне їй для звернення до Фонду соціального страхування України із заявою про страхову виплату за фактом смерті ОСОБА_4 як медичного працівника, що настала внаслідок захворювання коронавірусною хворобою (COVID-19), і таке захворювання пов`язане з виконанням професійного обов`язку в умовах підвищеного ризику зараження на підставі ст. 39 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб (а. с. 1 - 2).

2.2 Позиція заінтересованої особи у суді першої інстанції

Фонд соціального страхування України надав суду клопотання про залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду, в якій вважав, що в даній справі наявний спір про право між заявницею та синами ОСОБА_4 (а. с. 39 - 41).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року задоволено вищевказану заяву ОСОБА_1 .

Встановлено юридичний факт, а саме - проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без шлюбу в період з 16.12.1995 р. по 17.07.2020 р., і що ОСОБА_1 є членом сім`ї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заявниця та ОСОБА_4 проживали разом, вели спільне господарство в будинку за адресою - АДРЕСА_1 , що є зареєстрованим місцем проживання заявниці. Також є доведеним наявність між заявницею та ОСОБА_4 одне по відношенню до іншого спільних прав та виконання спільних обов`язків.

Між заявницею та синами будь-які суперечності, конфлікти, протиборства, спори в силу закону відсутні, адже кожна з трьох осіб може, згідно ст. 39 вищевказаного Закону, бути членами сім`ї померлого від коронавірусної хвороби (COVID-19) ОСОБА_4 й незалежно одна від одної подати до Фонду заяву про страхову виплату. Страхова виплата буде призначена й виплачена через імперативність наведеної норми й відсутність у Фонду дискреційних повноважень у питанні здійснення страхової виплати. Тому, зазначені особи не перешкоджають одна одній у реалізації такого права. Отже, у даній справі спір про право відсутній (а. с. 52 - 53).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області, як особа, яка не приймала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про його права та інтереси, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року. Ухвали нове судове рішення про залишення без розгляду заяву ОСОБА_1 .

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) між заявницею та синами ОСОБА_4 наявний спір про право. Тому, є помилковии висновок суду першої інстанції про відсутність спору про право; 2) для встановлення складу сім`ї померлого та членів сім`ї, які перебували на утриманні останнього, необхідно залучити до участі у справи синів померлого; 3) суд першої інстанції не з`ясував питання щодо всіх членів сім`ї, які перебували на утриманні ОСОБА_4 ; 4) Чорноморське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області є відокремленим підрозділом виконавчої дирекції Фонду, що створюється за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи, а тому не може представляти інтереси у суді. Юридичною особою є - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області (а. с. 64 - 68).

2.6 Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 , діючої від імені ОСОБА_2 ,

Представник ОСОБА_3 , діюча від імені ОСОБА_2 , як особи, яка не приймала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про його права та інтереси, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року. Ухвали нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

2.7 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) помилковим є висновок суду першої інстанції про відсутність спору про право; 2) суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження; 3) суд першої інстанції не з`ясував питання щодо всіх члені сім`ї, які перебували на утриманні ОСОБА_4 (а. с. 75 -78).

2.8 Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

ОСОБА_1 , Чорноморське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, Дальницька сільська рада Овідіопольського району Одеської області, ОСОБА_2 не скористались правом надання відзиву на апеляційні скарги. Відзиви на апеляційні скарги не надійшли.

2.9 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року (а. с. 85).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.03.2021 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року, в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області (а. с. 86).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року (а. с. 88).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.03.2021 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року, в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області (а. с. 89).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.03.2021 року виправлено описки допущені у вступній та резолютивній частинах ухвали Одеського апеляційного суду від 22 березня 2021 року про відкриття апеляційного провадження, в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , від імені і в інтересах якої діє адвокат Гуленко Олег Миколайович, заінтересовані особи: Чорноморське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, Дальницька сільська рада Овідіопольського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення (а. с. 91).

17.08.2021 року від адвоката Дубінчук Ж.М., діючої від імені ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

У судовому засіданні представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області Переверзов В.П. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні адвокат Гуленко О.М., діючий від імені ОСОБА_1 , просив апеляційні скарги залишити без задоволення.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга представника ОСОБА_3 , діючої від імені ОСОБА_2 , підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Відповідно до довідки Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської обл. №433 від 29.09.2020 р., вбачається, що з 1995 р. по 17.07.2020 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом, вели спільне господарство в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Встановлення факту постійного спільного проживання зі ОСОБА_4 необхідне ОСОБА_1 для звернення до Фонду соціального страхування України із заявою про страхову виплату за фактом смерті ОСОБА_4 як медичного працівника, що настала внаслідок захворювання коронавірусною хворобою (COVID-19), і таке захворювання пов`язане з виконанням професійного обов`язку в умовах підвищеного ризику зараження - на підставі ст. 39 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб.

Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання, яке призвело до смертельного наслідку від 31.08.2020 року, складений комісією Головного управління Держпраці в Одеській області, за участю ОСОБА_5 , сина потерпілого.

Відповідно до Акту спеціального розслідування від 31.08.2020 року, члени сім`ї, які перебували на утриманні потерпілого ОСОБА_4 відсутні.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_4 без шлюбу в період з 16.12.1995 року по 31.12.2003 року.

4.4Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Згідно ст. 19 ЦПК цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до положень ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік категорій справ, які розглядає суд в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначена ст. 315 ЦПК України.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).

У поданій до суду першої інстанції, в порядку окремого провадження заяві ОСОБА_1 просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме - встановити факт проживання однією сім`єю її та ОСОБА_4 без шлюбу, а також факт, що вона була членом сім`ї ОСОБА_4 - у період з 16.12.1995 р. по 17.07.2020 р.

Предметом розгляду у цій справі є встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання заявника членом сім`ї ОСОБА_4 ..

У постанова Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 489/5982/17 зазначено, що (за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Тому, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 06 квітня 2020 року в справі № 641/7033/18 (провадження № 61-16628св19); від 24 січня 2020 року в справі № 546/912/16-ц (провадження № 61-36178св18); від 19 березня 2020 року в справі № 303/2865/17 (провадження № 61-43499св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначено законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В даному випадку встановлення юридичного факту пов`язується із вирішенням питання для подальшого звернення до Фонду соціального страхування України з заявою про страхову виплату за фактом смерті ОСОБА_4 як медичного працівника, що настала внаслідок захворювання коронавірусною хворобою (COVID-19), і таке захворювання пов`язане з виконанням професійного обов`язку в умовах підвищеного ризику зараження - на підставі ст. 39 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб, з метою призначення і виплати їй одноразової грошової допомоги документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин між заявником і ОСОБА_4 станом на день смерті останнього.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанов Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).

З огляду на наведене доводи апелянтів щодо наявності у цій справі спору про право та необхідність її розгляду за правилами загального позовного провадження є недоведеними.

Доводи Фонду соціального страхування України, що акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання, яке призвело до смертельного наслідку від 31.08.2020 року, складений комісією Головного управління Держпраці в Одеській області, за участю ОСОБА_5 , сина потерпілого, а інший син ОСОБА_4 - ОСОБА_2 звертався до Управління щодо роз`яснення по страховим виплатам, не заслуговують на увагу і не можуть слугувати підтвердженням наявності спору про право.

Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даній справ відсутній спір про право та розглянув справи в окремому порядку.

Доводи апелянта щодо наявності інших судових справ за участю ОСОБА_2 , а саме - справи №509/5978/20 з одним і тим же предметом спору, не заслуговують на увагу, оскільки апелянт на вказане не звертав увагу суду першої інстанції та відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою Овідіопольського районного суду в Одеській області від 24.03.2021 року заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, ОСОБА_5 , про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення залишено без розгляду.

Згідно із статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на момент настання нещасного випадку), страховими виплатами є грошові суми, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до частини 3 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Частиною 6 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 498 від 17 червня 2020 р., у разі відсутності документів, що підтверджують належність до складу сім`ї померлого медичного працівника або перебування на його утриманні, статус члена сім`ї або факт утримання встановлюється в судовому порядку.

Таким чином, родичі або особи, які входять до складі сім`ї ОСОБА_4 , не позбавлені можливості на звернення до Фонду соціального страхування України з заявою про страхову виплату за фактом смерті ОСОБА_4 як медичного працівника з метою призначення і виплати їм одноразової грошової допомоги, за умови наявності підтвердженого факту члена сім`ї або факт утримання, а отже не позбавлені можливості на звернення до суду для встановлення зазначеного факту.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводим апеляційної скарги не мають наслідком спростування висновків суду першої інстанції.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області є частково обґрунтованим, а тому вона підлягає задоволенню частково. Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 , діючої від імені ОСОБА_2 , є частково обґрунтованим, а тому вона підлягає задоволенню частково.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374, пунктам 3, 4 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладений у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без шлюбу в період з 16.12.1995 року по 31.12.2003 року, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає у вищевказаній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю у період з 16.12.1995 року по 31.12.2003 року.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , діючої від імені ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року в частині встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без шлюбу в період з 16.12.1995 року по 31.12.2003 року скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволені цих вимог.

В решті рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 31 серпня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суддів О. В. Князюк

С. О. Погорєлова