Справа № 211/7261/20
Провадження № 2/211/998/21
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
06 вересня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерне товариство «Альфа-Банк», про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , посилаючись на добросовісне, відкрите та безперервне володіння житлом протягом тривалого часу. В обґрунтування позову зазначила, що з 1995 року вона постійно зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Її донька зареєстрована в помешканні з 2008 року. Вказана квартира була надана їй відповідно до договору про отримання квартири на пільгових умовах АКБ «Укрсоцбанк», як працівнику банку, відповідно до договору про отримання квартири. Факт її роботи в банківській установі підтверджується копією трудової книжки, однак договір про отримання квартири на пільгових умовах ніде не був зареєстрованим, право власності на житло їй не видавалось. Ця квартира на той час належала на праві власності на підставі свідоцтва про право приватної власності від 22.11.1993 Виробничо-комерційній фірмі КІН на підставі рішення Довгинцівського виконкому № 459 від 13.10.1993. 18.01.1994 власник квартири, відповідно до акту прийому-передачі, передав квартиру концерну «ИНТЕКС», але прийому права власності не переоформлювалось ні на концерн «ИНТЕКС», ні на АКБ «Укрсоцбанк». В Державному реєстрі речових прав відомості про власника спірної квартири відсутні. Вона відноситься до квартири, як до своєї власності: постійно несе усі витрати на її збереження, оплачує капітальні та поточні ремонти, замінила вікна у всій квартирі, з нею були укладені договори комунальними службами міста про надання послуг, що підтверджують факт того, що комунальні підприємства ставляться до неї як до відповідального користувача, бо вона відноситься до помешкання добросовісно. Вона відкрито, добросовісно та безперервно протягом 25 років з моменту вселення у квартиру, користується спірною квартирою, свідчень про власника житла на даний час, вона не має. Тому просить задовольнити заявлені вимоги.
21 грудня 2020 березня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 22 квітня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
Ухвалою суду від 22 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.
Ухвалою суду від 23 червня 2021 року витребувано з Комунального підприємства «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради копію архівної справи щодо квартири АДРЕСА_1 .
В судове засідання сторони не з`явилися.
До суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні вимог наполягає.
Представник відповідача Виконкому Довгинцівської районної в місті ради відзиву на позов не надав.
Представник третьої особи АТ «Альфа-Банк» письмових пояснень до сдуу не надав.
Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься й у статті 321 ЦК України.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Виходячи зі змісту статті 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести саме позивач є: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).
За нормами статті 344 ЦК України володіння майном, як підстава для визнання на нього права власності за набувальною давністю, має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.
Для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України необхідні такі умови: річ, що опинилась у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним набувачем; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно; строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років, рухомим - 5 років.
Також, пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю,суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Право власності належить до числа таких суб`єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного складу.
Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.
При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Отже суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено (постанова Верховного суду від 09 серпня 2021 року у справі № 628/4220/15-ц (провадження № 61-3022св20).
Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 22 листопада 1993 року, виданого районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Довгинцівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу згідно з рішенням виконкому районної Ради народних депутатів від 13.10.1993 № 459, квартира АДРЕСА_1 , належить Виробничо-комерційній фірмі «КІН» (а.с. 11-13 копія свідоцтва з техпаспортом), що підтверджується також довідкою Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 09.02.2021 (а.с. 47 копія довідки).
За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «КІН» припинена на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2014 про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом. Відомості про правонаступників відсутні (а.с. 50).
Отже на момент розгляду позовної заяви ОСОБА_1 власник нерухомого майна судом не встановлений.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.
При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном, а також про те, що він не став його власником. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього (постанова Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 457/742/17 (провадження № 61-880св21).
При заволодінні чужим майном ОСОБА_1 знала про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Як на підставу вселення та проживаня у спірній квартирі позивач посилалась на договір про отримання квартири на пільгових умовах, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 . При цьому відповідно до умов договору позивач зобов`язувалась відпрацювати в банківській установі 25 років та виплатити банку протягом 10 років 10% вартості квартири. Відповідно до копії трудової книжки, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 звільнена з АКБ «Укрсоцбанк» за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України (а.с. 20), а відповідно до умов договору, у випадку звільнення позивачки раніше вказаних строків (25 років), остання зобов`язується відшкодувати банку повну вартість квартири. Доказів виконання умов договору позивачем не надано.
Більш того, надана позивачем копія вказаного договору, не містить ні дати його укладення, ні підстави, на якій АКБ «Укрсоцбанк» розпоряджався спірною квартирою, при тому, як відповідно до матеіралів справи банк не мав жодного відношення до квартири. Тому до наданого позивачем договору, суд відноситься критично.
Таким чином, суд вважає, що позивачем не було доведено сукупності вказаних обставин та не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені ним вимоги, тому виходячи із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог та відсутності підстав, установлених статтею 344 ЦК України, для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю.
Судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст.321, 344 ЦК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд
в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 вересня 2021 р.

Суддя Н.Г.Середня