Справа пр. № 2/756/2238/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шлапака Р.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Полонський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Полонський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 30 жовтня 2010 року до 08 січня 2020 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 .

Позивач стверджувала, що батьком дитини є ОСОБА_4 , однак в актовому записі про народження ОСОБА_3 його батьком вказано ОСОБА_2 .

З цих підстав ОСОБА_1 просила суд виключити з актового запису про народження ОСОБА_3 № 157, складеного Полонським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відомості про ОСОБА_2 як батька дитини.

Відповідач відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не подав.

Третя особа пояснення щодо позову ОСОБА_1 до суду не подала.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з мотивів, наведених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 не заперечував, стверджував, що він не є батьком малолітнього ОСОБА_3 .

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Заяву по суті справи чи окрему письмову заяву, в якій він би визнав позов ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 до суду не подав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, третя особа про день, час та місце розгляду справи повідомлялась, третя особа подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за відсутності її представника.

Заслухавши вступні слова сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч. 2 і 3 ст. 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно зі ст. 7 Конвенції ООН про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Питання реєстрації народження та визначення походження дитини регулюються ЦК України та СК України, Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5.

Главою 12 СК України встановлено порядок визначення походження дитини від матері та батька.

За змістом ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Згідно зі ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Аналіз наведених норм свідчить, що у сімейному законодавствіУкраїни втілена презумпція шлюбного походження дитини, яка полягає в тому, що дитина, яка зачата і народжена або лише народжена у шлюбі, походить від подружжя, що перебуває в цьому шлюбі.

30 жовтня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1773 (а. с. 4).

08 січня 2020 року шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано (а. с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_3 (а. с. 3).

Зважаючи на те, що дитина була народжена ОСОБА_1 до спливу десяти місяців після припинення її шлюбу з ОСОБА_2 , саме відповідач відповідно до приписів ч. 2 ст. 122 СК України був записаний батьком ОСОБА_3 (а. с. 3).

Спільну заяву про невизнання ОСОБА_2 батьком дитини, як це передбачено ч. 3 ст. 122 СК України, сторони справи до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подали.

Ст. 138 СК України надано право матері дитини оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.

Позивачем надано суду нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_4 , в якій він підтвердив той факт, що ОСОБА_3 є його сином (а. с. 8).

Предметом доказування у справах про оспорення матір`ю дитини батьківство свого чоловіка є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини (абз. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів").

Оспорюючи батьківство свого чоловіка (колишнього чоловіка), мати дитини має подати докази, які б спростовували презумпцію його батьківства.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставою для оспорення батьківства є будь-які відомості, що засвідчують відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, зібрані відповідно до ЦПК України.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про оспорення батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, оспорення батьківства на підставі ч. 1 ст. 138 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які спростовують походження дитини від чоловіка (колишнього чоловіка) матері, яка народила цю дитину.

ДНК-тест (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ (на це звернув увагу Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Калачова проти Російської Федерації" від 07 травня 2009 року № 3451/05).

Отже, підставою для категоричного висновку про відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною може бути висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.

Керуючись нормою п. п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, судом було роз`яснено позивачеві її право заявити клопотання про призначення у справі судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи для з`ясування відсутності кровного споріднення між ОСОБА_2 і малолітнім ОСОБА_3 . Проте позивач клопотання про призначення у справі судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи не подала.

Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б спростували презумпцію батьківства відповідача щодо малолітнього ОСОБА_3 , позивачем суду не надано.

Єдиний доказ, який надала ОСОБА_1 на підтвердження її позовних вимог, є заява ОСОБА_4 , в якій він підтвердив той факт, що ОСОБА_3 є його сином.

Проте суд звертає увагу, що цей доказ лише підтверджує припущення ОСОБА_4 , що він є батьком ОСОБА_1 , та за відсутності інших доказів, які б засвідчували відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, цей доказ не може спростовувати презумпцію батьківства відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Полонський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 27 квітня 2021 року