Провадження № 22-ц/801/1811/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 рокуСправа № 127/15246/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу 127/15246/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які є законними представниками ОСОБА_7 , за участі Служби у справах дітей Вінницької міської ради як органу опіки та піклування, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Желіховського Володимира Миколайовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Дернової В.В.,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які є законними представниками ОСОБА_7 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.

Позовні вимоги мотивувала тим, що на початку 2019 року ОСОБА_1 розпочала пошуки квартири і наприкінці лютого на сайті setam.net.ua, який спеціалізується продажем арештованого майна з прилюдних торгів, знайшла для себе найбільш відповідну до потреб нерухомість. Вказана квартира знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з двох коридорів, туалету, ванної, трьох кімнат, кухні, комори та двох балконів, загальною площею 66,9 кв.м. Позивачка відразу здійснила реєстрацію на вказаних торгах та здійснила сплату гарантійного внеску, після чого у березні 2019 року були проведені торги на яких позивачка стала переможцем. Після проведених торгів було складено акт про проведені прилюдні торги, який 27 березня 2019 року затверджений начальником Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Совик Р.С. 26 квітня 2019 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. видала ОСОБА_1 свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Цього ж дня приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. внесено запис про перехід права власності та відповідно виготовлено витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

26.04.2019 року ОСОБА_1 здійснила реєстрацію свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , одночасно знявши з реєстрації ОСОБА_8 . На початку травня позивачка приїхала до своєї квартири для того, щоб всилитися, але в квартирі знаходились невідомі особи, які заборонили заходити у квартиру, виявилось, що це попередні власники, які не пред`явили жодних документів, які б надавали їм право знаходитись у вище вказаній квартирі.

23.05.2019 року майстром МКП «УК «Замостя» Карпенком О.Д. було складено акт опиту сусідів, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтвердили, що в квартирі АДРЕСА_2 проживають наступні особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Дана квартира до позивачки належала ОСОБА_3 , яка на думку позивачки також проживає у вказаній квартирі.

Відповідно до уточнених позовних вимог просила усунути завдані ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення з квартири АДРЕСА_2 наступних осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; солідарно стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що проживання відповідачів у належній їй на праві приватної власності квартирі порушує її права як власника житла (майна).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Желіховський В.М. просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2021 року скасувати і ухвалити нове про задоволення позову посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. В апеляційній скарзі також зазначено, що відмовляючи у задоволенні позову суд застосував до спірних правовідносин статтю 40 Закону України «Про іпотеку» та статтю 109 ЖК УРСР, водночас не звернув увагу на те, що позивач витратила свої кошти . за рахунок яких було погашено боргові зобов`язання ОСОБА_3 , позивач є дійсним власником майна і відповідно до ст.319 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у користуванні його власністю, зокрема вимагати виселення відповідачів.

05 серпня 2021 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив від відповідачів в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_8 адвокат Семенюк І.В. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Желіховський В.М. 25 серпня 2021 року подав заяву в якій зазначив, що просить розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, скаргу підтримують в повному обсязі.

30.08.2021 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява начальника служби у справах дітей Вінницької міської ради Бойко М.П. в якій зазначено, що підтримують висновок органу опіки і піклування Вінницької міської ради про недоцільність виселення ОСОБА_7 . Рохзгляд справи просять проводити у їх відсутність.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність осіб, які не з`явилися.

Відповідно да частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира АДРЕСА_3 , була лише частково придбана за кредитні кошти (184 000 грн. кредитних коштів з 384 000 грн. вартості квартири), то виселення без надання іншого житлового приміщення у даному випадку є неможливим.

Згідно із частинами 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Так, по справі встановлено.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири, загальною площею 66,9 кв.м, житловою площею 38,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 квітня 2019 року.

Так, відповідно до Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 26 квітня 2019 року, на підставі статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акту про проведені прилюдні торги, затвердженого 27 березня 2019 року начальником Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Совиком Р.С., ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з квартири вартістю 614 000 грн., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке придбано ОСОБА_1 за 614 000 грн., що раніше належало відповідачеві ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. 27 жовтня 2011 року за реєстровим № 3262, і зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 27 жовтня 2011 року за номером запису 32558261.

Як вбачається з довідки МКП «УК «Замостя» № 1818 від 29.05.2019 року, з 31.01.2012 року до 03.05.2019 року (тобто станом на момент придбання квартири на прилюдних торгах) у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована відповідач ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є матір`ю відповідача ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 05.06.2019 року № 31888, № 31889, № 31891 ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 .

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 05.06.2019 року № 31890, ОСОБА_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Однак, 23 травня 2019 року майстром МКП «УК «Замостя» Карпенком О.Д. складено Акт опиту сусідів, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтвердили, що в квартирі АДРЕСА_2 проживають такі особи: ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Крім того, у квартирі АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що не заперечувалося ними у судовому засіданні, а тому в силу вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

27 жовтня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № PML-B03/1594/11 на суму 184 000 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2011 року, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 продали, а ОСОБА_3 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; продаж було вчинено за 384 000 грн., що еквівалентно 48000 дол. США, з них 200 000 грн. отримано продавцями від покупця до підписання договору, а 184 000 грн. мало бути сплачено протягом двох банківських днів.

Таким чином, спірна квартира лише частково була придбана відповідачем ОСОБА_3 за рахунок кредиту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 643/18788/15-ц (№ 14-93цс19) зроблено висновок, що частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення; як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Велика Палата Верховного Суду вважає, що статтю 109 ЖК УРСР викладено в саме в такій редакції з урахуванням економічної та соціальної ситуації в державі з метою захисту суспільних інтересів, зокрема незахищених верств населення, які в силу об`єктивних обставин мають ризики втратити право користування житлом. Разом з тим, відповідно до практики ЄСПЛ, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й обмеження мирного володіння майном, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Державний виконавець зобов`язаний був надавати інформацію про обтяження майна, яке реалізується на електронних торгах. Зокрема, зазначити, що в ній зареєстрований та проживає власник, який передав майно в іпотеку, разом з членами його сім`ї. А покупець такого майна, в свою чергу, мав оцінити ризики та обмеження пов`язані з його придбанням. Неповне інформування учасників електронних торгів про обтяження майна, яке реалізується, є підставою для відшкодування збитків, що свідчить про наявність альтернативних способів захисту прав нового власника. Отже, обмеження права власника, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі статей 109 ЖК УРСР та статті 40 Закону України «Про іпотеку», є передбачуваними. З урахуванням викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до спірних правовідносин між власником, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки, та особами, які мають право користування таким приміщенням, підлягають застосуванню норми статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК УРСР.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 295/4514/16-ц (провадження № 29115сво18) зазначила, що тлумачення частини другої статті 109 ЖК Української РСР з урахуванням змісту статті 379, глави 26 ЦК України свідчить, що виселення без надання іншого житлового приміщення відбувається у тому разі, якщо саме це житлове приміщення було придбане за кредитні кошти.

Враховуючи те, що спірна квартира АДРЕСА_3 , була лише частково придбана за кредитні кошти (184 000 грн. кредитних коштів з 384 000 грн. вартості квартири), суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що виселення без надання іншого житлового приміщення у даному випадку є неможливим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргупредставника позивача ОСОБА_1 адвоката Желіховського Володимира Миколайовичазалишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 вересня 2021 року.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник