Справа № 681/784/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року Полонський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої - судді Дідек М.Б.,

за участю секретаря судового засідання Богданевич О.О., Гром С.М.

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 ,

третьої особи: ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Полонне за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: приватний нотаріус Полонського районного нотаріального округу Садовський Анатолій Миколайович про визнання заповіту недійсним,

встановив:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання заповіту недійним.

Позовна заява мотивована тим, що її батько ОСОБА_8 у 2017 року захворів на гостре порушення мозкового кровообігу та інші хвороби у зв`язку з чим мав незадовільний стан здоров`я і проходив лікування в різних медичних установах. Стан здоров`я його постійно погіршувався, проявлений правобічний перез привів до втрати рухомості правої ноги та руки. Розмова з ним була невнятною, не міг висловлювати свою думку, не орієнтувався в просторі, на цьому ґрунті проявлялася нервозність та агресія. В подальшому батько не міг рухатися без сторонньої допомоги, не розмовляв, не пам`ятав букви.

27.02.2019 року батько був визнаний інвалідом 2 групи довічно.

Вона зі своєю сім`єю проживала спільно з батьками : батьком ОСОБА_8 та матір`ю ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер.

Після смерті відкрилася спадщина. Після звернення до нотаріальної контори виявилося, що ОСОБА_8 03.01.2020 року склав заповіт, яким все належне йому майно в рівних частках заповів сину ОСОБА_3 та онуку ОСОБА_6 - які є її братом та сином відповідно.

Посилаючись на те, що внаслідок хвороби батько не міг писати та читати, не усвідомлював значення своїх дій та керувати ними, тому просила визнати заповіт недійсним.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні позов не визнав, в інші судові засідання не з`являвся без поважних причин.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи до суду не прибули, причини неявки не повідомили у встановленій в ухвалі строк відзив не подали.

Третя особа приватний нотаріус Садовський А.М. в судовому засіданні пояснив, що був запрошений ОСОБА_8 за місцем його проживання для складання заповіту. На час складання заповіту він по зовнішніх ознаках був дієздатним, тому засвідчив його волю.

Суд заслухавши учасників, дослідивши письмові докази приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка є донькою ОСОБА_8 і спадкоємцем за законом.

03.01.2020 року ОСОБА_8 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу Хмельницької області Садовським А.М., реєстровий номер 54.

Відповідно до змісту заповіту ОСОБА_8 заповів все належне йому на праві приватної власності майно в рівних долях відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . На прохання заповідача, заповіт складено та посвідчено за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Із наявних досліджених у справі довідок та медичної документації встановлено, що в період з весни 2017 року до весни 2020 року ОСОБА_8 декілька разів переніс гостре порушення мозкового кровообігу, у зв`язку з чим він неодноразово (22.05.-07.06.2017р., 07.09.-19.09.2018р., 02.01.-08.01.2019р., 02.11.-12.11.2019р., 10.12-24.12.2019р. та весною 2020 року) перебував на стаціонарних лікуваннях у спеціалізованих відділеннях лікарнях м. Полонного, м. Хмельницька та інституті геронтології м. Києва.

Згідно даної медичної документації у ОСОБА_8 констатувались, як неврологічні порушення так і розлади психічної сфери у вигляді «розладів оперативної пам`яті та концентрації уваги» в межах «дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ступені».

27.02.2019 року ОСОБА_9 був визнаний інвалідом 2 групи довічно.

В грудні 2019 року ОСОБА_8 перебував на відновлювальному лікуванні в інституті геретології в м. Києві, де у нього констатували наявність неспроможності упізнати предмети, побутові предмети та букви, прояви порушення мови, викликані порушенням пам`яті із затрудненнями у підбиранні потрібних слів при побудові речень.

За результатами висновку посмертної судово-психіатричної експертизи № 153 від 12.04.2021 року проведеної Київським міським центром судово-медичної експертизи ОСОБА_8 на момент складання заповіту від 03.01.2020 року страждав психічним розладом у вигляді органічного ураження головного мозку судинно- дисметаболічного походження з вираженим психоорганічним синдромом. ОСОБА_8 на момент складання заповіту від 03.01.2020 року за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

За таких обставин суд вважає, що складаний ОСОБА_8 підлягає визнанню недійсним з підстав передбачених ч.1 ст.225 ЦК України, яка передбачає, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Аналогічний висновок зроблений і в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 523/14606/13-ц.

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Крім того, із дослідженої частини даного висновку експертизи видно, що ОСОБА_8 у момент складання заповіту виявляв комплекс психічних і поведінкових порушень по типу виражених психоорганічного синдрому, виникнення яких було обумовлено попередньо перенесених ним в період 2017-2019 р.р неодноразовими гострими порушеннями мозкового кровообігу, які за своїм характером і ступенем вираженості тоді позбавляли його усвідомлювати значення своїх дій та можливості керувати ними.

Даний висновок узгоджуються із встановленими у справі фактичними обставинами за яких було складено заповіт та дослідженими доказами.

Аналіз наведених даних досліджень дають суду підстави дійти висновку, що ОСОБА_8 під час посвідчення заповіту не перебував у стані тимчасового психічного розладу, а його неспроможність в момент вчинення розуміти значення своїх дій.

Що стосується пояснень приватного нотаріуса Садовського А.М., яким здійснювалося посвідчення заповіту, про те що саме ОСОБА_8 він був запрошений для складання заповіту, а при спілкуванні з ним той перебував у нормальному, адекватному стані, виявляв оцінку своїх дій, виявляв бажання скласти заповіт на користь сина та онука, особисто прочитав заповіт та його підписав, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать встановленим фактичним обставинам та висновку посмертної судово-медичної експертизи.

Крім того, під час розгляду справи, будь-яких заперечень щодо висновку експерта та клопотань про проведення повторної посмертно судово- психіатричної експертизи від відповідачів не надходило.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задовленню .

Відповідно до ст.141 ЦПК з відповідачів підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язання зі сплатою судового збору та витрат на проведення експертизи.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати заповіт ОСОБА_8 , складений 03 січня 2020 року на користь сина ОСОБА_3 та онука ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за № 54, недійсним.

Стягнути ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі по 3775грн.93коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.09.2021року

позивач: ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_6 , який проживає в АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_7 , яка проживає в АДРЕСА_2 ,

третя особа: приватний нотаріус Полонського районного нотаріального округу Садовський Анатолій Миколайович, місцезнаходження м. Полонне, вул. Л.Українки, 98, Хмельницької області, поштовий індекс 30500.

Суддя Дідек М.Б.