Ухвала

02 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 2-1101/2009

провадження № 61-14188ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2021 року за заявою товариства

з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг», стягувач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», боржники: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про дострокове розірвання кредитного договору, стягнення боргу і сплату пені за прострочення грошового зобов`язання

за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» (далі - ТОВ «Оптіма Факторинг») звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих документах та подальших виконавчих провадженнях з виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 липня 2009 року у справі № 2-1101/09, яким стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області

від 24 березня 2021 року у задоволенні заяви ТОВ «Оптіма Факторинг»

про заміну сторони виконавчого провадження його правонаступником

у справі № 2-1101/2009 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»

до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Оптіма Факторинг» задоволено.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2021 року скасовано.

Заяву ТОВ «Оптіма Факторинг» про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника ТОВ «Оптіма Факторинг» у виконавчих листах № 2-1101/2009 від 19 жовтня 2009 року, виданих щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ,

на виконання заочного рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 липня 2009 року у справі № 2-1101/2009

про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 2548

від 30 березня 2007 року.

Вирішено питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

20 серпня 2021 року до Верховного Суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2021 року і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим,

що судом апеляційної інстанції всебічно не досліджено всіх обставин справи, неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з додатку № 1 до договору

про відступлення прав вимоги № 000131-а слідує, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив новому кредитору - ТОВ «Оптіма Факторинг» права вимоги за кредитним договором № 2548 від 30 березня 2007 року

у розмірі 28 996, 84 доларів США, що станом на 30 травня 2018 року еквівалентно 756 786, 87 грн.

Отже на підставі договору № 000131-а про відступлення прав вимоги

від 30 травня 2018 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»

і ТОВ «Оптіма Факторинг», останнє набуло права вимоги до боржників

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з виконання виконавчих листів № 2-1101/2009 від 19 жовтня 2009 року, виданих

на підставі заочного рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 липня 2009 року у справі № 2-1101/2009 про солідарне стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 2548 від 30 березня 2007 року.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України, пункті 7 частини третьої статті 2 ЦПК України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права

на справедливий суд та ефективний захист прав сторони у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги)

є різновидом матеріального правонаступництва та можливе на будь-якій стадії цивільного процесу. Матеріальне правонаступництво є підставою для процесуального правонаступництва на підставі статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи заяву ТОВ «Оптіма Факторинг» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні, суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що передача кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись на підставі статті 442 ЦПК України, частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржника можлива як під час примусового виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Порядок застосування судами статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України відповідає правовій позиції, викладеній, зокрема у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18). Правильність застосовування судом апеляційної інстанції вказаних норм права є очевидною.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2021 року

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг», стягувач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», боржники: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про дострокове розірвання кредитного договору, стягнення боргу і сплату пені за прострочення грошового зобов`язання за кредитним договором - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович