Справа № 137/311/21
Провадження № 22-ц/801/1640/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 рокуСправа № 137/311/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (судді доповідача),

суддів Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 31 травня 2021 року, ухваленого місцевим судом під головуванням судді Желіховського В.М.,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 червня 2002 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, який рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2018 року було розірвано.

В шлюбі у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14 липня 2020 року змінено спосіб стягнення аліментів та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Вказує, що у 2020 році син ОСОБА_5 вступив до ВУЗу, навчання здійснюється на платній основі. 02 січня 2021 року синові виповнилось 18 років і аліменти з цього часу припинились.

Звертає увагу, що згідно договору про навчання у Вінницькому національному технічному університеті за освітньо-кваліфікаційною програмою «Бакалавр» від 14 вересня 2020 року строк навчання з 14 вересня 2020 року по 20 червня 2024 року Загальна вартість освітньої послуги складає 68800 грн., нею вже сплачено 17200 грн.

За вказаних обставин, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі розміром 2000 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання.

Рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 31 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі розміром по 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 02 квітня 2021 року і до закінчення ним навчання, термін якого спливає 30 червня 2024 року, але не більш як до досягнення 23 років.

Проведено розподіл судових витрат.

Обґрунтовуючи мотиви прийнятого рішення місцевий суд врахував обставини, визначені ст. 182 СК України, зокрема, матеріальне становище платника та одержувача аліментів, стан здоров`я дитини та відповідача, а також виходив із принципів розумності і справедливості, врахування обставин справи та доведеності позову щодо визначеного розміру аліментів.

Провадження в суді апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника суд попередньої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував матеріальне становище відповідача, зокрема наявність у нього земельних ділянок та іншого нерухомого майна, яке здається в оренду. Крім того, вважає, що наявність судових рішень про стягнення аліментів з відповідача на користь теперішньої дружини та дитини від нового шлюбу є лиш намаганням зменшити розмір стягуваних аліментів на дитину сторін у цій справі.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Водночас, задля підтвердження майнового стану відповідача ОСОБА_2 , заявник, разом із апеляційною скаргою подала заяву про витребування доказів, зокрема: з Хмільницького управління Головного управління державної податкової служби у Вінницькій області інформацію про доходи відповідача та його місце роботи; з КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» інформацію про перелік нерухомого майна, що оформлено до 01 січня 2013 року на відповідача; з Літинської селищної ради (правонаступника Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області» інформацію про житлові будинки з господарськими спорудами та земельні ділянки, що розташовані в межах територіальної громади, власником або користувачем яких є ОСОБА_2 та про підприємства, установи, організації, приватних підприємців, які безпосередньо здійснюють діяльність за адресою АДРЕСА_1 та сплачують податок за користування земельною ділянкою за вказаною адресою до бюджету Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області; з товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» копію договору оренди приміщення за адресою АДРЕСА_1 , а у випадку відсутності такого договору, інформацію про те, на якій підставі знаходиться відділення «Нової Пошти» за вказаною адресою.

Дослідивши матеріали справи та доводи заявлені апелянтом у заяві про витребування доказів колегія суддів дійшла до висновку, що подана заява не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що встановлено вимогою ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Проте, докази про які просить витребувати позивач, а саме: з КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» інформацію про перелік нерухомого майна, що оформлено до 01 січня 2013 року на відповідача; з Літинської селищної ради (правонаступника Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області» інформацію про житлові будинки з господарськими спорудами та земельні ділянки, що розташовані в межах територіальної громади, власником або користувачем яких є ОСОБА_2 та про підприємства, установи, організації, приватних підприємців, які безпосередньо здійснюють діяльність за адресою АДРЕСА_1 та сплачують податок за користування земельною ділянкою за вказаною адресою до бюджету Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області; з товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» копію договору оренди приміщення за адресою АДРЕСА_1 , а у випадку відсутності такого договору, інформацію про те, на якій підставі знаходиться відділення «Нової Пошти» за вказаною адресою, не стосуються предмета доказування у вказаній цивільній справі.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах вказаної справи наявна інформація з Хмільницького управління Головного управління державної податкової служби у Вінницькій області про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року (а.с. 95), яку просить витребувати позивач ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення прав та обов`язків сторін й прийняття законного та обґрунтованого рішення, а тому в задоволенні поданої заяви про витребування доказів слід відмовити та розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції частково не відповідає таким вимогам.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2018 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний (а.с.11-13).

Відповідно до судового наказу Літинського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2018 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно віку, до їх повноліття починаючи стягнення 12 лютого 2018 року (а.с.14).

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 14 липня 2020 року, змінено спосіб стягнення аліментів і ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно віку, до їх повноліття починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили (а.с.15-17).

Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зазначені його батьками (а.с.13).

За ОСОБА_2 на території сільської ради рахуються земельні ділянки площею 0,0667 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; площею 0,0243 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 ; площею 0,1199 га для ведення особистого селянського господарства в с. Сосни. За наявними даними у сільвиконкомі, підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_1 здійснює ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області за №02-24/387 від 08 липня 2020 року (а.с.20).

Відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 16 лютого 2021 року, сторонам належить право власності по Ѕ частці будівлі магазину-закусочної по АДРЕСА_1 , а також по Ѕ частці земельної ділянки площею 0,06667 га по АДРЕСА_1 , цільове призначення: роздрібна торгівля і комерційні послуги (а.с. 62-73).

Відповідно до Договору №0420163 від 14 вересня 2020 року, ОСОБА_3 навчається у Вінницькому національному технічному університеті за освітньо-кваліфікаційною програмою «Бакалавр», денна форма, строк навчання з 14 вересня 2020 року по 20 червня 2024 року. Загальна вартість освітньої послуги становить 68800 грн. (а.с. 21-22).

ОСОБА_1 сплатила за 1 курс навчання ОСОБА_3 17200 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 23,24).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Отже конструкцією статей 199 та 200 СК України передбачено, що позивач має довести факт потреби у матеріальній допомозі, а відповідач має довести неможливість надання такої допомоги.

Враховуючи, що ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання, факт потреби останнього у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє його можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Як убачається із матеріалів справи, син сторін ОСОБА_4 на даний час проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні.

Отже, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дітей, беручи до уваги факт навчання ОСОБА_4 на денній формі навчання та його потребу у матеріальній допомозі, неспростування відповідачем можливості надавати таку допомогу, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів.

Однак, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., суд першої інстанції не навів жодних аргументованих мотивів, чому саме такий розмір аліментів належить до стягнення.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач має дохід, зокрема який складається із заробітної плати, орієнтовний розмір якого становить біля 7800,00 грн. щомісяця, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с. 95).

Відтак, відповідач є працевлаштованим, отримує доходи, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених йому щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період навчання у більшому розмірі, ніж визначено місцевим судом.

Поряд з цим, у власності відповідача наявне нерухоме майно комерційного призначення, що не виключає можливе отримання ним додаткового доходу від його використання.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки відповідач є працездатною особою, який повинен та має можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини в більшому розмірі, враховуючи також, що батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а тому достатнім, справедливим та розумним розміром аліментів для забезпечення умов життя, необхідних для розвитку повнолітнього сина та прагнення отримати освіту буде 1500 грн.

Наявність у відповідача фінансових зобов`язань зі сплати аліментів на користь неповнолітнього сина від іншого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружини ОСОБА_8 на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, як підставу для визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., не звільняє останнього, як батька, від виконання свого обов`язку щодо належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання на рівні необхідному для розвитку дитини.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, вважає, що позовні вимоги та доводи апеляційної скарги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., з урахуванням обставин справи, є необґрунтованими, оскільки такий розмір аліментів є завищеним, ставитиме відповідача в скрутне матеріальне становище та може призвести в подальшому до неможливості виконання судового рішення.

Отже, обставини на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального права частково знайшли своє підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 31 травня 2021 року змінити, збільшивши розмір стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, з 1000 грн. до 1500 грн. щомісячно, починаючи з 02 квітня 2021 року і до закінчення дитиною навчання, термін якого спливає 30 червня 2024 року, але не більш як до досягнення 23 років.

В інший частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета