ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1362/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №697/971/21 Категорія: на ухвалу Колісник Л. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Вініченка Б.Б., Нерушак Л.В., Василенко Л.І. за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Повідомлено позивача про необхідність виправити у строк, що не перевищує десяти днів з дня отримання копії ухвали недоліків позовної заяви та роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що судом встановлено, що до заяви від 18.05.2021 року та позовної заяви позивачем не додано доказів відсутності у нього доходів на час подання позову до суду. Матеріали позовної заяви від 12.05.2021 року містять лише відомості про доходи позивача за минулий 2020 рік, а тому суд позбавлений можливості оцінити майновий стан позивача на час подання позову до суду. Посилання позивача на наявність ухвали Канівського міськрайонного суду про звільнення його від сплати судового збору у справі про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку в розрахунку не може розцінюватися судом як підстава для його звільнення від сплати судового збору у всіх інших справах, в яких він приймає участь, та, зокрема, у даній справі про зменшення розміру аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати як незаконну, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» необхідно надати довідку з органу державної податкової служби України про розмір доходів за попередній календарний рік, яка підтверджує, що розмір судового збору у справі перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржника за попередній календарний рік.

Як вбачається з Довідки ОК-5 від 0706.2021 року та Відомостей з ДРФО від 07.06.2021 року єдиним джерелом доходів позивача за минулий календарний рік (ІІ квартал 2020 року І квартал 2021 року) була допомога по безробіттю в розмірі 1311,30 грн, 5% від якої становить 65,57 грн, що є меншим від розміру судового збору за подання апеляційної скарги.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції виходив із того, що в клопотанні позивача про звільнення від сплати судового збору не зазначено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджає йому сплатити судовий збір у встановленому законодавством порядку і розмірі на момент подання позовної заяви, а тому заявлене клопотання суд відхилив та надав ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

18 травня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій вказав, що клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору є вичерпним, обґрунтованим, підтвердженим належними та достатніми доказами. Також у заяві звернуто увагу, що позивач з аналогічним підстав та обґрунтувань був звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви до Канівського міськрайонного суду від 29.01.2021 року по справі №697/147/21.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів повернуто.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не виконав ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху.

Проте такі висновки суду не відповідають нормам процесуального та матеріального права.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог ст. ст. 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

При цьому, у випадку посилання позивача на його майновий стан, як підставу для застосування судом статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд має встановити розмір річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік та розмір судового збору, який підлягає сплаті, ураховуючи заявлені позовні вимоги.

Керуючись статтею 136 ЦПК України та статтею 8 Закону України «Про судовий збір», апеляційний суд доходить висновку про те, що для вирішення питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати на підставі пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 повинен був надати докази, які б підтверджували, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за 2020 рік.

На підтвердження свого незадовільного майнового стану та вищезазначених обставин, ОСОБА_1 надав до суду першої інстанції довідку Пенсійного фонду України, форма ОК-5, у відповідності до якої видно, що у 2020 році доходів він не отримував.

Також позивачем надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 02.03.2021 року, відповідно до інформації якої ним отримано дохід на саме виплати Черкаського обласного центру зайнятості у І кварталі 2020 року 1947,42 грн та у ІІ кварталі 2020 року у розмірі 1311,30 грн, у ІІІ та ІV кварталах 2020 року виплати відсутні.

Отже, сукупний дохід отриманий ОСОБА_1 у 2020 році становив 3258,72 грн, 5% від даної суми становить 162,94 грн, що свідчить про незадовільний майновий стан позивача, що у свою чергу позбавило його можливості сплатити судовий збір у розмірі 908 грн за подачу позовної заяви.

Колегія суддів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Європейський суд з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» зазначав, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право подавати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав та на суд, з якого випливає право доступу до суду, тобто право порушувати провадження у суді в цивільних справах, становить лише один аспект; однак це є той аспект, який дійсно робить можливим використання подальших гарантій, закладених у пункті 1 статті 6. Такі характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено. І в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду.

Вирішуючи питання щодо звільнення від сплати судового збору, мають враховувати доводи та надані докази у конкретній справі та належним чином викладати мотиви, які мають бути зрозумілі та переконливі для сторони.

Колегія суддів виходить із того, що суд першої інстанції належним чином не мотивував відмову у звільненні від сплати судового збору, не дав належну оцінку, чи розмір судового збору, який необхідно сплатити заявнику, є співрозмірним із його фінансовим становищем, і чи не обмежує такий розмір судового збору право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя із урахуванням його доводів.

Суд першої інстанції належним чином не мотивував, чому надані заявником докази на підтвердження його фінансового стану не дають можливості в повному обсязі з`ясувати майновий стан позивача.

Водночас колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що за аналогічних обставин Канівський міськрайонний суд Черкаської області ухвалою від 05.02.2021 року звільнив його від сплати судового збору за подання позовної вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у зв`язку із скрутним майновим станом, оскільки вказана ухвала постановлена під час розгляду іншої справи, та не є належним та допустимим доказом для відстрочення/звільнення від сплати судового збору.

Отже, апеляційний суд враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На зазначене, суд першої інстанції не звернув уваги і постановив передчасну ухвалу про повернення позовної заяви.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2021 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Судді: