Провадження № 6/643/367/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2021 Московський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Мельникової І.Д.,

при секретарі Петрової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому в приміщенні суду подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Корольов М.А. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань покладених на останню виконавчим листом № 2-5088/11, виданим 25.02.2013.

Подання державного виконавця мотивовано тим, що на виконанні перебуває виконавче провадження № 58913563 з виконання Виконавчого листа № 2-5088/11, виданого 25.02.2013 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк суму заборгованості за кредитним договором №290-Ф/07 від 13.12.2007 року в розмірі 32709,34 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11.04.2012 складає 261184,07 грн. та пеню в розмірі 105095, 33 гривень, а всього 366279,40 грн. Разом з тим, оскільки боржник не вчиняє жодних дій для погашення заборгованості, державний виконавець звернувся до суду з даним поданням.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього копії матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.19, ч.3 ст.18Закону України «Про виконавче провадження»виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з положеннямист. 441 ЦПК Українитимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, п.5ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ухилення особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту ухилення боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Однак, державний виконавець не надав суду доказів, які б давали підстави вважати, що боржник у виконавчому провадженні, тобто ОСОБА_1 має намір ухилятись від виконання судового рішення, в тому числі і шляхом залишення території України.

Таким чином, з матеріалів подання не вбачається, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов`язання за рішенням суду або рішення суду може бути невиконаним саме шляхом залишення території України боржником. При цьому, сам факт невиконання в добровільному порядку рішення суду про стягнення коштів, не може вважатися ухиленням від виконання чи перешкоджанням в його виконанні.

Враховуючи, що державним виконавцем не доведено, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов`язання за рішенням суду або рішення суду може бути невиконаним саме шляхом залишення території України боржником, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 13 Загальної декларації прав людини,ст. 33 Конституції України,Законом України «Про виконавче провадження»,ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст.259-261,353-355,441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Д.Мельникова