ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/3685/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"20" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ І.О.

за участю сторін не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (далі по тексту - позивач, ПАТ «ПроКредит Банк».) звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «ПроКредит Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Амбар» було укладено Рамкову угодою №FW115.1018 від 21.07.2015 року, відповідно до умов якого позивач здійснив кредитування ТОВ «Амбар» на підставі кредитного договору п. 2.1. На підставі Рамкової угоди, між позивачем та ТОВ «Амбар» укладено Договір про відкриття кредитної лінії №115.45493/FW115.1018 від 21.07.2015 року, на наступних умовах в сумі 2 000 000 грн., під 25,0% річних строком на 24 місяців.

У забезпечення виконання зобов`язання ТОВ «Амбар», між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 360677-ІД1 від 21.07.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 762. Відповідно до цього договору в іпотеку банку передано квартиру, загальною площею 142,6 кв.м., житловою площею 94,1 кв. м., реєстраційний номер нерухомого майна 00, номер запису про право власності 10487952, адреса: АДРЕСА_1 .

Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором.

Разом з тим, ТОВ «Амбар» не дотримувалось умов договорів щодо погашення кредиту згідно з встановленим графіком та у встановлений строк, не виконував свої зобов`язання щодо своєчасної сплати заборгованості. У зв`язку з чим, позивач звернувся до ОСОБА_1 з письмовою вимогою від 17.08.2017 року вих. № 724/1 про усунення порушення кредитних зобов`язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Оскільки зобов`язання ТОВ «Амбар» перед позивачем залишились не виконаними, позивач звернувся з позовом до Господарського суду міста Києва. Рішенням суду від 07 лютого 2018 року частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з ТОВ «Амбар» заборгованість в розмірі 2 238 422,77 грн.

Оскільки, відповідач свої зобов`язання не виконує належним чином, позивач просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості перед позивачем за Рамковою угодою №FW115.1018 від 21.07.2015 року та договору про надання траншу №115.45493/FW115.1018 від 21.07.2015 року, звернути стягнення на майно, що пребуває в іпотеці АТ «ПроКредит Банк» відповідно до Договору іпотеки № 360677-ІД1 від 21.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 762, а саме: на квартиру, загальною площею 142,6 кв.м., житловою площею 94,1 кв. м., реєстраційний номер нерухомого майна 00, номер запису про право власності 10487952, адреса: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , на загальну суму заборгованості 2 238 422,77 грн., шляхом реалізації її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою вартістю, що буде встановлена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; зобов`язати ОСОБА_1 передати АТ «ПроКредит Банк» оригінали правовстановлюючих документів, та визнати її такою, що втратила право користування даною квартирою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

12 листопада 2018 року представником відповідача, було подано відзив на позову заяву, який був прийнятий судом та долучений до матеріалів справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судовими справами між суддями від 13 червня 2019 року дану цивільну справу передано судді Каліушко Ф.А. 08 липня 2019 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року дану справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. При цьому, представником відповідача неодноразово подавалися клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому в жодне з судових засідань (чотири підготовчих, двічі судові) не з`являлися, тому суд розцінює дії відповідача та її представника стосовно направлення клопотань про відкладення розгляду справи, як зловживання процесуальними правами, а відтак відмовляє у задоволенні даного клопотання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки представник позивача не заперечував проти вирішення справи саме таким чином.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, між АТ «ПроКредит Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Амбар» було укладено Рамкову угодою №FW115.1018 від 21.07.2015 року відповідно до умов якого позивач здійснив кредитування ТОВ «Амбар» на підставі кредитного договору п. 2.1. На підставі Рамкової угоди, між позивачем та ТОВ «Амбар» укладено Договір про відкриття кредитної лінії №115.45493/FW115.1018 від 21.07.2015 року, на наступних умовах в сумі 2 000 000 грн., під 25,0% річних строком на 24 місяців.

У забезпечення виконання зобов`язання ТОВ «Амбар», між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 360677-ІД1 від 21.07.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 762. Відповідно до цього договору в іпотеку банку передано квартиру, загальною площею 142,6 кв.м., житловою площею 94,1 кв. м., реєстраційний номер нерухомого майна 00, номер запису про право власності 10487952, адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку падати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін па зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписом ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Окремим видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Як передбачено частиною першою ст. 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування, в тому числі (частина третя ст. 7 Закон України «Про іпотеку»).

Згідно п. 3.3. договору іпотеки, іпотекою забезпечуються виконання всіх Основних зобов`язань та вимог Іпотекодержателя, а також вимог, які відповідно до законодавства можуть бути задоволені за рахунок Предмета Іпотеки.

Відповідно до п. 2.2. договору іпотеки, предметом іпотеки, є нерухоме майно, що належить Іпотекодавцю, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У пункті 6.1. договору іпотеки зазначено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення Позичальником та /або Іпотекодавцем умов кредитних договорів чи Договору та в інших випадках передбачених законодавством.

Як роз`яснено у пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК, стст. 3, 4 ЦПК).

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави (іпотеки) кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою (іпотекою), одержати задоволення за рахунок заставленого майна.

Згідно положень стст. 1, 33 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (відповідач) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку.

Відповідно до стст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст.612 ЦК України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як роз`яснено у пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року за № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача відмовідачем не надано, як і відсутні докази належного виконання умов договору.

Згідно ст. 35 ЗУ «Про Іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Разом з тим, ТОВ «Амбар» не дотримувалось умов договорів щодо погашення кредиту згідно з встановленим графіком та у встановлений строк, не виконував свої зобов`язання щодо своєчасної сплати заборгованості.

У зв`язку з порушенням умов кредитного договору, що виявилось у неналежному погашенні кредиту згідно зі встановленим графіком та порушенні сплати процентів за користування кредитом, позивач направляв на ім`я ТОВ «Амбар» та ОСОБА_1 вимоги від 17.08.2017 року про погашення простроченої заборгованості, про усунення порушень та дострокове погашення заборгованості, а також попередив про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цих вимог, однак заборгованість не була погашена.

У зв`язку з тим, що ТОВ «Амбар» порушило вимоги договору та зобов`язання залишилось не виконаним, АТ «ПроКредит Банк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ТОВ «Амбар» заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07 лютого 2018 року позовну заяву задоволено частково, стягнуто з стягнуто з ТОВ «Амбар» на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість в розмірі 2 238 422,77 грн.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставо держатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно зі ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до п. 2.2.1. Іпотечного договору, зокрема вартість предмету іпотеки складає 2 943 440 грн.

Згідно п.2.3. Договору Іпотеки, заставна вартість предмета іпотеки встановлена станом на дату укладання Договору та визначена за погодженням Сторін на підставі Акта Оцінки від 21.07.2015 року. Сторони погоджуються, що протягом дії Договору заставна вартість може бути змінена, про що складається новий Акт оцінки, де визначається та відображається нова Заставна вартість Предмета Іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Аналогічна позиція вказана у пункті 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, в якій вказано, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам статті 39 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, па підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Відтак позивач має право на звернення стягнення на нерухоме майно, яке передане відповідачем в іпотеку згідно умов договору іпотеки.

Таким чином, судом було встановлено факт невиконання відповідачем своїх кредитних зобовязань, а тому з урахуванням вищевказаних обставин справи та норм Закону, у суду є всі законні підстави звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів, за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стаді оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На момент розгляду справи, жодних доказів погашення боргу відповідачем суду не надано, та відповідно у суду вони відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, ґрунтуються на вимогах закону, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 передати АТ «ПроКредит Банк» оригінали правовстановлюючих документів, технічної документації, всіх договорів оренди (суборенди, найму, користування, спільної діяльності) та інші договори, на підставі яких у третіх осіб виникає право користування квартирою та вимога про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою, то вказані вимоги є передчасними та необґрунтованими, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 5 286 грн.

На підставі викладеного та керуючись стст. 14, 509, 525, 526, 530, 546, 553, 572, 575, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку», стст. 4, 12, 76, 77, 81, 89, 133, 141, 259, 265, 268, 273, 280-286, 289, 354 Цивільного процесуального кодексус України суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.

В рахунок часткового погашення заборгованості за Рамковою угодою №FW115.1018 від 21.07.2015 року та договору про надання траншу №115.45493/FW115.1018 від 21.07.2015 року на загальну суму заборгованості 2 238 422,77 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, що пребуває в іпотеці АТ «ПроКредит Банк» відповідно до Договору іпотеки № 360677-ІД1 від 21.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 762, а саме: на квартиру, загальною площею 142,6 кв.м., житловою площею 94,1 кв. м., реєстраційний номер нерухомого майна 00, номер запису про право власності 10487952, адреса: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом реалізації її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою вартістю, що буде встановлена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )) на користь Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 286 грн.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.