ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

12 листопада 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено кредитний договір №DNКОGК00000050, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 86937,50 доларів США для своїх потреб зі сплатою обумовлених відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту до 03 вересня 2037 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та відповідачами ОСОБА_1 і ОСОБА_4 (поручителі) були укладені два окремі договори поруки, згідно яких поручителі взяли на себе зобов`язання відповідати по кредитним зобов`язанням ОСОБА_2 в солідарному порядку. Але в порушення умов цього кредитного договору позичальник перестав виплачувати тіло кредиту та відсотки, інші виплати, тому станом на 04.07.2019 року утворилася заборгованість, а саме: 60753,22 дол. США - тіло кредиту, 76002,66 дол. США - заборгованість за відсотками, 15600,00 дол. США - комісія та 248548,49 дол. США - пеня. Позивач зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець може на свій розсуд вимагати будь-яку частину суми заборгованості. Тому позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів частину вказаної заборгованості у розмірі 19817,47 дол. США, що еквівалентно 516046,92 грн., яка є заборгованістю за відсотками за період з 29.06.2016 року по 04.07.2019 року (а.с. 3-5 т.1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2021 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору від 03 вересня 2007 року, станом на 04 липня 2019 року, в сумі 19817, 47 доларів США (516046,92 грн.), з яких заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 29 червня 2016 року по 04 липня 2019 року 19817,47 доларів США. Стягнуто з відповідачів на користь позивача витрати на судовий збір з кожного окремо в сумі по 2580,23 грн., а всього в сумі 7740,70 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення з нього заборгованості з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про відмову у стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 .

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 та його представнику ОСОБА_5 , які долучені до матеріалів справи. У зв`язку з відсутністю відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за відомою суду адресою, їх сповіщення здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними в справі доказами, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», а в подальшому АТ КБ «ПриватБанк» (банк) та ОСОБА_6 (позичальник) 03 вересня 2007 року було укладено кредитний договір №DNК0GК00000050, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 86937,50 доларів США на придбання нерухомості та сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту до 03 вересня 2037 року (а.с. 16-18 т.1).

Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору №DNК0GК00000050 від 03.09.2007 року, у разі порушення термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, позичальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів (а.с. 18 зворот т.1).

Додатком до кредитного договору №DNК0GК00000050 від 03.09.2007 року було погоджено Графік погашення кредиту, яким визначено погашення кредиту щомісячними платежами в сумі 711,02 дол. США та останнім платежем 03.09.2037 року на суму 295,75 дол. США (а.с. 19-21 т.1).

Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, 03 вересня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», а в подальшому АТ КБ «ПриватБанк» були укладені окремі договори поруки з ОСОБА_3 № НОМЕР_1 та ОСОБА_1 №DNК0GК00000050-2 (а.с. 22, 23 т.1).

За змістом пункту 4 договорів поруки, у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до пунктів 12 вказаних вище договорів поруки №DNК0GК00000050 та №DNК0GК00000050-2 від 03.09.2007 року, поруки припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №DNK0GK00000050 від 03.09.2007 року, банком нарахована, зокрема, заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 29.06.2016 року по 04.07.2019 року на суму 19817,47 дол. США, що еквівалентно 516046,92 грн. (а.с. 6-9 т.1).

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» у грудні 2011 року вже звертався з позовом про стягнення із ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №DNK0GK00000050 від 03.09.2007 року у розмірі 86937,50 дол. США.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2012 року у цивільній справі №0417/2-808/2012 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 152813,96 грн. Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 200,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Так, судом встановлено, що згідно пункту 7.1 кредитного договору №DNК0GК00000050 від 03.09.2007 року, у разі порушення термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, позичальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів (а.с. 18 зворот т.1).

Останній платіж на погашення кредитної заборгованості на суму 50,00 дол. США було здійснено 11.08.2010 року, що підтверджується представленим банком розрахунком заборгованості (а.с. 6-9 т.1).

Враховуючи умови пункту 7.1 кредитного договору №DNК0GК00000050 від 03.09.2007 року, позичальник зобов`язаний був повернути суму кредиту, відсотків, винагороди, пені в повному обсязі 31 грудня 2010 року.

Тобто, строк кредитування було змінено та останній день погашення кредиту в повному обсязі умовами кредитного договору №DNК0GК00000050 від 03.09.2007 року було встановлено 31 грудня 2010 року.

Колегія не приймає до уваги за останній платіж внесені 26.05.2015 року грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом від реалізації іпотечного майна на суму 18101,70 дол. США, 670,31 дол. США та 6161,32 дол. США, відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 27.04.2020 року та копій меморіальних ордерів від 126.05.2015 року (а.с. 111, 115 т.1). Адже вказані платежі були здійснені значно пізніше після спливу 120 днів з моменту останнього платежу від 11.08.2010 року та зміни строку кредитування на 31 грудня 2010 року.

Більше того, як було встановлено судом, в грудні 2011 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до суду про стягнення із ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №DNK0GK00000050 від 03.09.2007 року у розмірі 86937,50 дол. США.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2012 року у справі №0417/2-808/2012, зокрема, стягнуто із ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 152813,96 грн.

Згідно мотивувальної частини вказаного вище заочного рішення, банком було нараховано заборгованість за кредитним договором №DNK0GK00000050 від 03.09.2007 року, станом на 29.09.2011 року, зокрема, 66819,92 дол. США заборгованість за кредитом, 21397,61 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом.

Тобто, позивачем було пред`явлено позов до позичальника та поручителів про стягнення усієї заборгованості за тілом кредиту, що також підтверджується розрахунком заборгованості, що представлений у даній справі (а.с. 7 зворот).

Такі дії банку свідчать про пред`явлення вимоги (в даному випадку в судовому порядку) про дострокове стягнення усієї суми заборгованості за тілом кредиту, що є наслідком зміни строку дії кредитування за договором №DNK0GK00000050 від 03.09.2007 року, який, як було встановлено вище, настав 31 грудня 2010 року.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши зміну позивачем в односторонньому порядку строку кредитування та дати остаточного погашення кредиту (відсотків, комісій, пені) у повному обсязі не пізніше 31 грудня 2010 року, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 29 червня 2016 року по 04 липня 2019 року в сумі 19817,47 доларів США, тобто які нараховані після спливу строку кредитування.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору від 03 вересня 2007 року заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 29 червня 2016 року по 04 липня 2019 року в сумі 19817,47 доларів США (516046,92 грн.) та в частині стягнення з апелянта витрат на судовий збір в сумі 2580,23 грн., з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду оскаржене лише в частині стягнення заборгованості з апелянта ОСОБА_1 , а тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення боргу з інших відповідачів не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на суму 11611,05 грн.; враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено та у задоволенні позовних вимог до вказаного відповідача відмовлено, з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 11611,05 грн.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2021 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» по кредитному договору від 03 вересня 2007 року заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 29 червня 2016 року по 04 липня 2019 року в сумі 19817,47 доларів США (516046,92 грн.) та в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрат на судовий збір в сумі 2580,23 грн. скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () в дохід держави судовий збір в сумі 11611 (одинадцять тисяч шістсот одинадцять) грн. 05 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова