Справа № 454/419/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великомостівської міської ради, третіх осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даною позовною заявою до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на спадкове майно, в позовній заяві вказавши, що він є правнуком ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батько, ОСОБА_5 є онуком останної.

За життя ОСОБА_4 отримала сертифікат на право приватної власності на землю серія ЛВ №09999.

На час смерті ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_1 . Позивач та його батько - ОСОБА_5 проживали разом з нею.

Заповіту за життя ОСОБА_4 не складала.

Після її смерті відкрилась спадщина, яку прийняв онук - ОСОБА_5 , який користувався правом здачі земельної ділянки в оренду.

Батько позивача - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя батько позивача не оформив спадщину на вказану земельну ділянку.

Позивач є спадкоємцем першої черги.

Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий у відповідності до Програми приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області, яка в часі випереджала врегулювання питання видання та реєстрації сертифікату на загальнодержавному рівні, а тому за формою сертифікат не відповідає вимогам вищенаведених Указу Президента України та Постанови Кабінету Міністрів України, то на даний момент позивачі не мають можливості прийняти спадщину, а тому змушені звернутися до суду із позовом та просять визнати за ними право власності на спадкове майно.

Позивач та його представник - адвокат Брух А.О. подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки за позивачем може бути визнано право, а не право власності на земельну ділянку.

Треті особи подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази у справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

Із оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .

Із дослідженої копії Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №09999 встановлено, що ОСОБА_4 на підставі розпорядження голови Сокальської райдержадміністрації від 22.05.1997р. №250 передано у приватну власність земельна ділянка площею 2,70га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території с.Реклинець Реклинецької сільської ради з цільовим призначенням - ведення селянського (фермерського) або колективного господарства.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яку прийняв онук - ОСОБА_5 , який користувався правом здачі земельної ділянки в оренду.

Також, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 .

Згідно довідки Великомостівської міської ради №1069 від 28.12.2020р., встановлено, що ОСОБА_4 до дня смерті проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_1 , разом із нею проживали: ОСОБА_5 - онук, який помер; ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - правнуки, ОСОБА_3 - дружина онука. Заповіт від її імені у виконкомі сільської ради не посвідчувався.

Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджено копіями свідоцтв про народження та одруження, долучених до матеріалів справи.

В свою чергу, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку з покликанням на Указ Президента України від 08.08.1995р. за №720 «Про порядок паювання земель, передачу у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», що стверджується постановою від 25.01.2021р.

У відповідності до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно приписів ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У п.11. постанови Пленуму зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) то сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до п.п. 16, 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно п.3.5. роз`яснень ВСУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 одержала Сертифікат на право приватної власності на землю, однак після її смерті у спадкоємці не мають можливості прийняти спадщину, тому для реалізації права на спадкування за позивачем слід визнати право на спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 223, 258, 259, 264-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 право на земельну ділянку площею 2,70га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території с.Реклинець Реклинецької сільської ради, Сокальського району, Львівської області згідно сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ №09999, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Л. Ю. Фарина