КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
==================================================================
УХВАЛА

06 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О. (судді-доповідача), Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування та реєстрацію житловим приміщенням, зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року - залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме: сплати судового збору в розмірі 1261,20 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2021 року ухвала Київського апеляційного суду від 12 липня 2021 року була направлена ОСОБА_1 за адресою, яка зазначена в апеляційній скарзі (а.с.68).

06 серпня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Умовами ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

В заяві ОСОБА_1 посилається на те, що у нього скрутне матеріальне становище, на підтвердження чого надав довідку про доходи за перший квартал 2021 року. Однак, відповідно до Закону України «Про судовий збір», умовою для звільнення від сплати судового збору є перевищення ним 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Тобто, з поданих заявником документів встановити річний дохід позивача та перевірити чи перевищує розмір судового збору 5 відсотків розміру річного доходу позивача не є можливим.

Жодного іншого доказу, що було б підтвердженням неможливості сплатити судовий збір позивач не надав.

Обставини, зазначені в заяві, не є безумовною підставою для її задоволення, оскільки не підтверджують з достовірністю скрутного майнового стану позивача, що перешкоджає йому виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої апеляційної скарги судовим збором.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у відповідача пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами відповідач стосовно можливості звернення до суду апеляційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати апеляційної скарги судовим збором) у даній справі дотримано.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що недоліки зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 12 липня 2021 року не усунуті.

Оскільки, станом на 06 вересня 2021року зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду недоліки не усунуті, апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.ст. 357, 185 ЦПК України слід визнати неподаною та повернути апелянту.

При цьому, слід наголосити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (ч.7 ст.185 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 357, 185 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування та реєстрацію житловим приміщенням, зняття з реєстрації визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко