Справа № 372/4917/13-ц
Провадження 4-с-18/21
ухвала

Іменем України

19 квітня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.,

при секретарі Сокол О.В.

за участю представника стягувача ОСОБА_1

старшого державного виконавця Мариниченка М.П.

представника боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області скаргу ОСОБА_3 на повідомлення старшого державного виконавця Обухівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мариниченка Миколи Павловича від 25 лютого 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 в якій остання зазначає, що в лютому 2021 року нею пред`явлено до виконання Обухівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий лист виданий 08.11.2019 року Обухівським районним судом Київської області за рішенням Апеляційного суду Київської області від 18.01.2016 року у справі № 372/4917/13-ц. Однак 25 02.2021 року старшим державним виконавцем Мариниченком М.П. на підставі п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, через те, що виконавчий документ не містить заходів примусового виконання. Враховуючи, що рішення Апеляційного суду Київської області від 18.01.2016 року чинне, на його виконання судом видано виконавчий лист, скаржник вважає, що оскаржуване рішення державного виконавця є безпідставним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_1 скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ній, вказав, що державний виконавець помилково та безпідставно зробив висновки та повернув виконавчий документ стягувачу без виконання з підстав того, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень. Крім того, просив поновити пропущений строк для оскарження через те, що державним виконавцем направлено повідомлення поштою на адресу скаржника, яке вона отримала 04.03.2021 року та у зв`язку з чим скаржник не змогла раніше оскаржити рішення державного виконавця.

Представник боржника ОСОБА_2 в судовому засіданні подані пояснення та відзив підтримав та зазначив, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що унеможливлює задоволення скарги, а тому просив відмовити в її задоволенні.

Старший державний виконавець Обухівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мариниченко М.П. вважав, що вимоги викладені в ній не підлягають задоволення, оскільки виконавчий лист по даній справі, який був у нього на примусовому виконанні не містить заходів примусового виконання рішення, через відсутність в ньому приписів щодо зобов`язання боржника передати нерухоме майно, земельну ділянку та нежитлове приміщення та не передбачає дій щодо виселення боржника з приміщень. Крім того боржник, ОСОБА_4 не являється власником нерухомого майна, а тому проводити виконавчі дії щодо витребування майна у особи, яка не являється боржником, державний виконавець не мав права, відповідно і на відкриття виконавчого провадження.

Вислухавши учасників судового розгляду, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали скарги у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про задоволення скарги із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а згідно ч.8 ст.19 того ж Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 447 ЦК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд розглядає скаргу у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Судом встановлено, що в лютому 2021 року на примусове виконання до старшого державного виконавця Обухівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мариниченка М.П. надійшла заява стягувача ОСОБА_3 про примусове виконання виконавчого листа №372/4917/13-ц виданого Апеляційним судом Київської області про витребування на користь ОСОБА_3 з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , орендарів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптекарь», Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в особі Відділення Київської регіональної дирекції ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в м. Обухів, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 : аптеку під літерою «А», загальною площею 483,7 кв. м., та будівлю комерційних послуг під літерою «Б», загальною площею 191,1 кв. м„ що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:098:0023; магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під літерою «А», загальною площею 39,8 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 також земельну ділянку, площею 0,004979, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: :01:099:0164.

25 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Обухівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мариниченком М.П. на підставі п.7 ч.4 ст.4 п.2 ч.3 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Вказане повідомлення обґрунтовано тим, що судове рішення, яке набрало законної сили, про витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для внесення запису про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а державний виконавець при виконанні вказаного виконавчого документу позбавлений можливості внесення записів про право власності до відповідного Державного реєстру. Крім того, згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником майна, яке було предметом судового розгляду боржник ОСОБА_4 не являється, тобто не тотожний колу осіб з незаконного володіння яких необхідно витребувати нерухоме майно.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Наведене свідчить, що рішення суду, що набрало законної сили, підлягає безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Тобто, особа, якій належить виконати судове рішення, повинна вчинити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення від 26.04.2005 у справі «Сокур проти України» і від 19.02.2009 у справі «Крищук проти України»).

Згідно з ч. 5, 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесено державним виконавцем на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 п.2 ч.3 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встанволено, що виконавчий лист, виданий на підставі чинного рішення Апеляційного суду Київської області від 18.01.2016 року у цивільній справі №372/4917/13-ц (2-80/14) за позовом ОСОБА_3 до відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю «Аптекар», публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» в м. Обухів, фізичної особи підприємця ОСОБА_5 , треті особи: публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма Лезіс», приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Надія Романівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна, про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, протоколів, свідоцтв, актів, договорів та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Згідно вказаного рішення, зокрема, витребувано на користь ОСОБА_3 з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , орендарів -Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптекарь», Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в особі Відділення Київської регіональної дирекції ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в м. Обухів, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 : аптеку під літерою «А», загальною площею 483,7 кв. м., та будівлю комерційних послуг під літерою «Б», загальною площею 191,1 кв. м„ що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:098:0023; магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під літерою «А», загальною площею 39,8 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 також земельну ділянку, площею 0,004979, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: :01:099:0164.

Таким чином, резолютивна частина рішення суду передбачає застосування заходів примусового виконання, а тому висновок державного виконавця є помилковим.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Щодо строків подачі скарги, то суд виходить з того, що ОСОБА_3 оскаржуване повідомлення отримано 04.03.2021 року, що підтверджується треком з сайту Укрпошти, а до суду із скаргою стягувач звернулася 15.03.2021 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи конвертом та квитанцією, тобто у строк, визначений ч.1 ст.449 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що скарга ОСОБА_3 на повідомлення старшого державного виконавця Обухівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мариниченка Миколи Павловича від 25 лютого 2021 року є обґрунтованими та підлягає задоволенню.

Державним виконавцем та представником боржника належними та допустимими доказами доводи особи, що звернулася зі скаргою, не спростовано.

Керуючись ст.259, 447-451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на повідомлення старшого державного виконавця Обухівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мариниченка Миколи Павловича від 25 лютого 2021 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене старшим державним виконавцем Обухівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мариниченком Миколою Павловичем від 25 лютого 2021 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.04.2021 року.

Суддя: Т.В. Проць