ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3534/20 Номер провадження 22-ц/814/923/21Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В.

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря судових засідань Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з самовільно зайнятого жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2020 року КП «ЖЕО №2» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив виселити відповідачів з самовільно зайнятого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Позов мотивовано тим, що кімната АДРЕСА_2 належить Територіальні громаді м.Полтави.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2019 року, яке набрало законної сили 17 березня 2020 року, встановлено факт проживання на законних підставах в кімнаті 47 по АДРЕСА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано право користування житловим приміщенням кімнатою АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11 квітня 1994 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10 лютого 2017 року.

Вказаним рішенням фактично встановлено, що заняття кімнати АДРЕСА_2 відповідачами здійснюється без належної до того правової підстави, оскільки вони не одержували ордер на заселення вказаної кімнати.

Згідно статуту КП «ЖЕО №2» наділене повноваженнями щодо звернення до суду з позовами про звільнення самовільно зайнятих квартир, у зв`язку з чим, просив позов задовольнити, вирішити питання стягнення судових витрат.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2021 року позов Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з самовільно зайнятого жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення задоволено.

Виселено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з самовільно зайнятого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради по 700 грн. 67 коп. (сімсот гривень шістдесят сім копійок) з кожного на відшкодування понесених судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачі користуються спірною квартирою без будь-яких правових підстав, зайняли кімнату самовільно, тому відповідно до ст. 116 ЖК України вони підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення. При цьому, таким виселенням не буде завдано шкоди інтересам відповідачів та малолітньої дитини, оскільки вони забезпечені житлом.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_4 та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції визнати нечинним, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

ОСОБА_4 вважає, що позивачем не було надано нормативно-правового обґрунтування володіння гуртожитком. Вказує, що гуртожиток не передавався до комунальної власності територіальної громади міста Полтави. Зазначає, що суд першої інстанції не перевірив та не оцінив загальновідомий факт щодо відсутності реєстраційного номера гуртожитку, як об`єкта нерухомого майна та відомостей про такий об`єкт в Державному реєстрі речових прав. Позивач не має ознак балансоутримувача.

Ухвалюючи оспорюване рішення, суд не з`ясував обставин набуття речового права позивача на гуртожиток, які б надавали право заявляти позовні вимоги на захист речових прав. При ухваленні судового рішення суд першої інстанції залишив поза увагою порушення гарантій державного захисту інтересів малолітньої дитини.

КП «ЖЕО №2» та Управління майном комунальної власності подали відзив на апеляційну скаргу, в якій вказують, що позивач на законних підставах є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 . Гуртожиток є комунальною власністю територіальної громади міста Полтави, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: рішенням дев`ятнадцятої сесії Полтавської міської ради п`ятого скликання від 11 вересня 2007 року «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності міста жилих будинків ЖЕП «Будівельник»; рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 19.07.2017 № 140; рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 19 липня 2017 року № 140 «Про затвердження актів приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність». Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Полтавської міської ради (дев`ятнадцятої сесії п`ятого скликання) від 11 вересня 2007 року «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності міста жилих будинків ЖЕП «Будівельник» надано згоду на прийняття в комунальну власність територіальної громади міста Полтави 38 житлових будинків та 12 гуртожитків ЖЕП «Будівельник», згідно з додатком. Відповідно до додатку до зазначеного рішення гуртожиток по АДРЕСА_3 входив до зазначеного переліку об`єктів житлового фонду ЖЕП «Будівельник», що підлягають передачі до комунальної власності територіальної громади міста (а.с.130).

Рішенням Полтавської міської ради (сорок четвертої сесії шостого скликання) від 25 вересня 2014 року «Про внесення змін до рішення дев`ятнадцятої сесії Полтавської міської ради п`ятого скликання від 11 вересня 2007 року «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності міста жилих будинків ЖЕП «Будівельник» надано згоду на прийняття в комунальну власність територіальної громади міста в особі Полтавської міської ради від ДК ЖЕП «Будівельник» 39 житлових будинків та 8 гуртожитків, згідно з додатком. Відповідно до додатку до зазначеного рішення гуртожиток по АДРЕСА_3 входив до переліку об`єктів житлового фонду ДК ЖЕП «Будівельник», що підлягають передачі до комунальної власності територіальної громади міста (а.с.129).

Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 19 липня 2017 року № 140 «Про затвердження актів приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність» затверджено акт приймання-передачі гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 в комунальну власність міста (а.с.131).

Згідно зазначеного акту приймання-передачі гуртожитку ДП ЖЕП «Будівельник» передало, а КП «ЖЕО №2» ПМР прийняло гуртожиток за адресою: АДРЕСА_3 , та документацію на гуртожиток за наведеним в ньому переліком (а.с. 132-134).

Відповідно до акту приймання-передачі основних засобів, затвердженого 31 липня 2017 року, ДК ЖЕП «Будівельник» передає, а КП «ЖЕО №2» ПМР приймає на баланс з метою подальшої експлуатації гуртожиток за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.157).

Таким чином, гуртожиток за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до вимог Закону, передано до комунальної власності міста та прийнято на баланс КП «ЖЕО №2». Доводи ОСОБА_4 про відсутність правових підстав в КП «ЖЕО №2» для звернення до суду з даним позовом є помилковими.

Відповідно до ст. 129 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_2 фактично проживають у кімнаті №48 вказаного гуртожитку, ордер на заселення до якої останнім не видавався. Тобто, відповідачі проживають у спірній кімнаті без будь-яких правових підстав. Вказані обставини підтверджуються актами обстеження від 22 травня 2020 року та 21 липня 2020 року, складеними комісією КП «ЖЕО№2» (а.с.15, 16), які відповідачами належними та допустимими доказами, в розумінні ст. ст. 76 - 83 ЦПК України не спростовано.

Відповідно до ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Встановивши, що відповідачі зайняли кімнату самовільно та користуються нею без будь-яких правових підстав, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення, відповідно до ст.116 ЖК України.

Доводи ОСОБА_4 , про те, що при ухваленні судового рішення суд першої інстанції залишив поза увагою порушення гарантій державного захисту інтересів малолітньої дитини, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що відповідачі забезпечені житлом і таким виселенням їм не буде завдано шкоди. Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований та прописаний за адресою : АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 41-44). Крім того встановлено, що рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 128 від 02 липня 2015 року «Про заселення та зміну статусу жилих приміщень» ОСОБА_5 надано трикімнатну квартиру АДРЕСА_6 , із вивільненого житлового фонду міської ради на склад сім`ї 5 осіб, в тому числі і ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального права, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.09.2021р.

Головуючий: Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль