Справа № 242/2640/21
Провадження № 2/242/898/21

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2021 р. м.Селидове
Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Уварові М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа відділ архітектури та будівельного контролю Селидівської міської ради, про захист права власності, -
ВСТАНОВИВ :
20.05.2021 р. позивачі звернулася до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
В обґрунтування позову зазначили, що вони є власниками земельної ділянки, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, за адресою: АДРЕСА_1 . По сусідству розташований будинок АДРЕСА_2 , який належить відповідачу на праві приватної власності. 21.07.2020 р. комісією було проведено обстеження належної їм земельної ділянки та встановлено, що відстань земельної ділянки за технічною документацією із землеустрою складає 23,65 м. При проведенні замірів встановлено, що відстань складає 23,00 м. Згідно з розмірами кадастрової зйомки відстань від А до Б складає 23,65 м., згідно вимірів фактична відстань від А1Б становить 23,00 м. Виходячи з наведеного, сусідський паркан розташований на земельній ділянці, яка належить їм на праві спільної власності. Зазначені порушення унеможливлюють користування та розпорядження земельною ділянкою у повному обсязі в інтересах сім`ї.
Просили зобов`язати ОСОБА_3 перенести паркан на відстань 0,65 м вглиб двору належного йому домоволодіння АДРЕСА_2 та стягнути судовий збір.
Заяви та клопотання сторін.
30.08.2021 р. представником відповідача адвокатом Маруценко С.В. надано клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прийняти участь у розгляді справи.
Проте, доказів на підтвердження поважності причини відкладення суду не надав.
10.08.2021 р. адвокатом було надане клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яке було виконане 16.08.2021 р., про що свідчить його підпис.
Щодо неможливості прийняти участь у судовому засіданні, то ухвалою від 13.01.2021 року відкрито провадження по справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами, а тому незрозумілими є посилання представника на відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю участі у розгляді в той час, як клопотань про розгляд справи із викликом сторін надано не було.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку".
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
У судовому засіданні були досліджені письмові докази, які надійшли під час розгляду справи:
Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 18.10.2017 р., позивачам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Селидівської міської ради від 22.07.2020 р. № 7/58-1752/1 ОСОБА_4 , ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку, яка перебуває в їх користуванні, по АДРЕСА_1 .

Згідно Акту встановлені (відновлені) межі земельної ділянки в натурі.

Згідно Акту обстеження земельної ділянки № НОМЕР_1 в натурі станом на 21.07.2020 р. відстань від А до Б складає 23,65 м., згідно вимірів фактична відстань від А1Б становить 23,00 м. (зі сторони земельної ділянки № 59).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Статтею 103 ЗК України, передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

За положеннями ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною третьою статті 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частин першої, другої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Таким чином, паркан, що був зведений відповідачем ОСОБА_3 без надання відповідного дозволу власників земельної ділянки, порушує права та законні інтереси позивачів, оскільки унеможливлює користування та розпоряджання даним майном на власний розсуд та в інтересах сім`ї.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 908,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.

Керуючись ст.ст. 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа відділ архітектури та будівельного контролю Селидівської міської ради, , розташований за адресою: Донецька область. м.Селидове, вул..К.Маркса, 8, про захист права власності задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 перенести паркан на відстань 0,65 м вглиб двору належного йому домоволодіння АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повний текст рішення було складено та підписано 30.08.2021 року.

Суддя В.Г.Черков