02.09.2021 Справа № 469/323/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2021 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Тавлуя В.В.,
за участю секретаря судового засідання Рогозевич С.О.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 - не з`явилась,
представник відповідача - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березанського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна,-
Позивачка зазначає, що сума боргу перед ПАТ КБ «Приватбанк» була погашена нею у повному обсязі; виконавчий документ про стягнення з позивачки на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики підлягав до повторного пред`явлення до виконання у строк до 24 листопада 2012 року, однак не був пред`явлений до органу ДВС; будь-які інші незавершені виконавчі провадження щодо позивачки відсутні, а тому на даний час немає необхідності у подальшому застосуванні арешту.
Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.18).
Представник відповідача Березанського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання повторно не з`явився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений судом належним чином; відзив на позов до суду не направив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у реєстрі міститься запис за №11540299 від 26 серпня 2011 року про арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , внесений Миколаївською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця ВДВС Березанського РУЮ Аветисяна А.Е. ВП №27643579 від 14 липня 2011 року (а.с.15).
Крім того, згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у реєстрі міститься запис за №12082230 від 23 січня 2012 року про арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , внесений Миколаївською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця ВДВС Березанського РУЮ Аветисяна А.Е. ВП №30795225 від 20 січня 2012 року (а.с.15).
Як вбачається з відповіді Березанського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22 жовтня 2020 року виконавчі провадження №27643579 та №30795225 завершені та знищені у зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання (а.с.14).
З довідок Березанського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ВП - спецрозділ від 22 жовтня 2020 року вбачається, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження:
Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 22 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк (а.с.13).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається на порушення її прав, як власника майна, захист яких передбачено ст.ст.321, 319 ЦК України.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Статтею 368 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Виходячи з викладеного та враховуючи, що за наявності арешту, накладеного на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Зняти арешт, накладений постановами головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції Аветисяна Армена Едуардовича від 14 липня 2011 року у виконавчому провадженні №27643579 (реєстраційний номер обтяження 11540299 від 26 серпня 2011 року) та від 20 січня 2012 року у виконавчому провадженні №30795225 (реєстраційний номер обтяження 12082230 від 23 січня 2012 року) на грошові кошти на рахунках, все невизначене майно та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: