Справа № 756/3867/21
Провадження № 2/756/3729/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Ткач М.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Належним чином завірена копія ухвали про залишення заяви без руху від 26.03.2021 була отримана позивачем ОСОБА_1 особисто 31.03.2021, що підтверджується розпискою останньої.

Проте, ні в строк, визначений ухвалою суду від 26.03.2021, ні станом на день винесення даної ухвали, позивач недоліки визначені ухвалою суду не усунув, будь-яких документів до суду не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Таким чином встановлено, що позивач тривалий час не цікавився станом провадження в даній справі, у визначений судом строк ухвалу про залишення позовної заяви без руху не виконав, недоліки позовної заяви не усунув.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що ч. 7 ст. 185 ЦПК України передбачено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185, 260, 261, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її вручення через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М. Ткач