РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді - Панас О.В. при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю :

представника позивачки - адвоката Сороки В.Г.

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Грозіка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на оплату житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на оплату житлово-комунальних послуг, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 33942,50 грн. Судові витрати покласти на Відповідача.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2018 року по справі №569/13393/17 здійснено поділ майна подружжя, а саме домоволодіння площею 278,7 кв. м. , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах та визнано право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частини домоволодіння. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №147272388 від 28 листопада 2018 року, 1/2 частина житлового будинку, загальною площею 278,7 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. Інша частина будинку зареєстрована за Відповідачем, що вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 3 листопада 2020 року. Після розлучення та поділу спільного майна плату за комунальні послуги сплачувала лише позивач. Відповідач взагалі не брав участь у сплаті коштів за користування житлом. В період з 2017 по 2020 р. позивач самостійно оплатила газопостачання спільного будинку на загальну суму 67 054,35 грн.., що підтверджується відповідними квитанціями та розрахунком. 29 жовтня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з проханням відшкодувати понесені витрати на утримання спільного майна в розмірі 1/2 частки від сплачених коштів, однак відповіді не отримала. Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивачки адвокат Сорока В.Г. у судовому засіданні 26.01.2021р. підтримав позов у межах його доводів та просив задовольнити. Пояснив, що позивачка проживає у будинку, після розподілу будинку опалювальна система у будинку не була перероблена та залишилася одна, будинок опалюється увесь. Розподіл будинку відбувся у виді визначення ідеальних часток співвласників. В судове засідання, призначене на 21.04.2021р. представник позивачки подав клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні, яке відбулося 26.01.2021р. позов не визнав. Пояснив, що у спірному будинку він був зареєстрований до 03.07.2020р., своєю часткою в будинку не користується, В 2017р. подавав заяву про відключення від газопостачання будинку так як була заборгованість. Позивачка проживає у будинку, користується ним, у будинку прописана донька, але проживає у Києві.

В судове засідання, призначене на 21.04.2021р. не з`явився.

Представник відповідача адвокат Грозік І.І. у судовому засіданні 26.01.2021р. позов не визнав, підтримав поданий до суду відзив. Просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що його довіритель опаленням в будинку не користувався, питання оплати з позивачкою не обговорювали.

Свою правову позицію у відзиві відповідач обґрунтував наступними доводами.

Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2018 року, позивачу та йому належить по 1/2 частині домоволодіння АДРЕСА_1 . При цьому, в зазначеному домоволодінні він не проживає з 2014 року.

Жодними комунальними послугами за адресою домоволодіння не користувався, як з часу не проживання так і на даний час.

Його місцем проживання є: АДРЕСА_2 , про що знає сама позивач і якій достеменно відомо, що виключно вона користується як домоволодінням, так і послугами газопостачання.

Про його не проживання в домоволодінні, а проживання в квартирі за вищевказаною адресою свідчить і саме звернення позивача до суду (в позові зазначено його адресу місця проживання) і письмові документи, які додаються до даного відзиву та в судовому засіданні буде підтверджено показаннями свідків. Отже, він не користувався та не користується вищезазначеним домоволодінням і у зв`язку із цим не отримував жодних житлово-комунальних послуг для власних потреб на відміну від позивача.

При цьому, у зв`язку із його не проживанням у домоволодінні, ним, до ПАТ «Рівнегаз» було подано заяву на відключення від мереж газопостачання і відповідно до акту на відключення газу від 31.07.2017 таке газопостачання було відключено. Виключно за проханням позивача, яка проживала в домоволодінні і потребувала такого газопостачання у зв`язку із настанням зимового періоду, газопостачання 30.11.2017 було відновлено.

Тобто, виключно в інтересах позивача, яка самостійно проживала в домоволодінні та для задоволення виключно її потреб, відповідне газопостачання було відновлено.

Також, він, з грудня 2017 року і по даний час, більшість часу проживає за межами території України, про що свідчать відомості в закордонних паспортах, а отже він не міг та не потребував таких послуг, як газопостачання домоволодіння.

З березня 2020 року, він має місце постійного проживання в Республіці Польща. Значна частина долучених позивачем копії квитанцій є не читабельними, від його імені оплачені, а відповідно і незрозумілими є обставини, які ними доводяться.

Представник відповідача адвокат Грозік І.І. у судове засідання, призначене на 21.04.2021р. подав до суду заяву, згідно якої просив відмовити повністю у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві та зазначених стороною відповідача під час розгляду справи., судове засідання провести у його відсутність.

Ухвалою суду від 18.11.2020 року прийнято позовну заяву ОСОБА_2 до розгляду. Відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи з викликом сторін. 26.01.2021 р.судом було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про виклик та допит свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . В судовому засіданні 15.03.2021 р. від допиту заявлених свідків позивач відмовився. Ухвалою суду на місці 21.04.2021 р. задоволено клопотання представника позивачки адвоката Сороки В.Г. про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача. представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2018 року по справі №569/13393/17 здійснено поділ майна подружжя, а саме домоволодіння площею 278,7 кв. м. , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах та визнано право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частини домоволодіння. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено поданими до суду доказами на час розгляду справи судом, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №147272388 від 28 листопада 2018 року, 1/2 частина житлового будинку, загальною площею 278,7 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. Інша частина будинку зареєстрована за ОСОБА_1 , що вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 3 листопада 2020 року. З оглянутих судом квитанцій про оплату комунальних послуг встановлено, що в період з 2017 р. по 2020 р. позивачка оплатила за газопостачання спільного будинку кошти на загальну суму 67054,35 грн., що підтверджується також проведеним представником позивачки розрахунком. У положенні ст. 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, власники квартири зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги, п.п.41, 42 Правил передбачено, що розподіл загальних витрат на оплату житлово-комунальних та інших послуг в квартирах, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням між власниками квартири, а спори щодо оплати вирішуються судом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі власник) фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово- комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до обов`язків споживачів комунальних послуг віднесено своєчасну оплату за спожиті комунальні послуги. Відповідно до ч.І ст.544 ЦПК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу до кожного з решти солідарних боржників у рівній частині, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №521/3743/17-ц (провадження №61-26462св18). З наведених положень закону вбачається, що відповідач зобов`язаний нести необхідні витрати по утриманню квартири і такими витратами зокрема є опалення, газопостачання, тому відповідач повинний у будь-якому разі брати участь у оплаті зазначених послуг. Такий правовий висновок викладено Верховним Судому у постановах від 13.03.2019 у справі №521/3743/17-ц, та від 19.08.2020 у справі № 703/2200/15-ц. Відповідно до вимог чинного законодавства ОСОБА_1 слід відшкодувати понесені ОСОБА_2 витрати на утримання спільного майна в розмірі 1/2 частки від сплачених позивачкою за період з 2017 по 2020 рік коштів на суму 33 527, 17 грн. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 162 ЖК УРСР визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. З аналізу наведених норм вбачається, що співвласники, які володіють майном на праві спільної сумісної (або часткової) власності, зокрема житловим приміщенням (домоволодінням), несуть рівні обов`язки, щодо утримання такого майна, якщо інше не встановлено угодою між ними. Згідно ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, у разі неподільності предмета зобов`язання. У відповідності до ч. 4 ст. 543 ЦК України виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Як передбачено ч. 1 ст. 544 «Право боржника, який виконав солідарний обов`язок, на зворотну вимогу» ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахування частки, яка припадає на нього. Таким чином, враховуючи те, що домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 278,7 кв.м. належать сторонам на праві спільної часткової власності, сукупністю встановлених судом достовірних доказів підтверджується, що позивачка понесла витрати по утриманню майна, яке належить їй та відповідачу в рівних частинах на праві спільної часткової власності на загальну суму 67054,35грн.(за період з 2017 р. по 2020 р.) , у зв`язку з цим у неї виникло право на відшкодування коштів, які нею були сплачені, відтак позовну заяву слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 кошти в розмірі 33942,50 грн., що становить 50% від сплаченої суми позивачкою за вказаний період. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачка є інвалід другої групи у зв`язку з чим звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду. Таким чином з відповідача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 840,80 грн. в прибуток держави. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд , -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти сплачені за газопостачання на суму 33 942 (тридцять три тисячі дев`ятсот сорок дві) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 ( вісімсот сорок) грн. 80 коп. в прибуток державного бюджету.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 26.04.2021 року.

Суддя: О.В.Панас