Справа № 357/9937/21
У Х В А Л А

01.09.2021 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А.Ю., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 через свого представника звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищевказаним позовом, в якому просить суд скасувати постанови Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: 1) від 22.08.2006 року за вх. № 3539/2-41; 2) від 15.08.2000 року за вх. № 775; 3) від 01.08.2000 року № б/н; 4) від 20.04.2000 року № 445, якими накладено арешт на майно за адресою: АДРЕСА_1 , що належало померлій матері позивача та яке вона бажає успадкувати.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої Служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, у разі незгоди позивача із діями і постановою державного виконавця щодо арешту майна, їй слід звертатися до суду із відповідною скаргою на дії державного виконавця. Порядок оскарження дій або бездіяльності державного виконавця врегульовано нормами розділу VII ЦПК України.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 року у справі № 914/1128/16.

Отже, ефективний спосіб захист має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Спори щодо оскарження рішення, дії або бездіяльності приватного виконавця за участю особи, яка не є стороною виконавчого провадження, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Наведений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 917/2267/14.

Звертаючись до суду з позовом в обраний спосіб і формі з вимогою про скасування постанов державного виконавця, позивач, який не є стороною виконавчого провадження, не надає копій цих постанов, що унеможливлює їх дослідження та надання оцінки судом.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) сторін та ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

Відповідно до статті 48 ЦПК України позивачем в цивільному процесі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Однак, позивачем до позовної заяви не надано доказів, що підтверджують правосуб`єктність Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, зокрема, доказів, які свідчать про функціонування вказаної установи станом на дату подання позову (статут, положення, Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Таким чином, позивачу необхідно надати суду докази, які свідчать про функціонування вказаної установи станом на дату отримання ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, тому вказану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків. У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяА. Ю. Цуранов