Номер провадження: 22-ц/813/6358/21
Номер справи місцевого суду: 520/1724/17
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/1724/17

Провадження номер: 22-ц/813/6358/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідачі ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд»,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою адвоката Довбишева Дмитра Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Петренко В.С. о 16 годині 03 хвилині 21 грудня 2020 року, повний текст рішення складений 29 грудня 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд», про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить стягнути з відповідача на її користь на відшкодування майнової шкоди - 113 209,36 грн., на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Honda Legend», д/н НОМЕР_1 , рухаючись у м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, виконуючи поворот ліворуч, не виконав вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху, не надавши дорогу зустрічному транспорту, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортний засіб позивачки отримав механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у зазначеному ДТП і притягнений до адміністративної відповідальності за порушення статті 124 КУпАП, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно висновку №186/16 від 21.09.2016 року експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_1 власнику автомобіля «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_2 , 2006 року випуску, складеного судовим експертом Кеосак А.П. на підставі угоди укладеної із ОСОБА_4 , вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля, складає 111 509,36 грн. (Т. 1, а. с. 3 - 4).

2.2 Короткий зміст судових рішень у справі

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі - 113 209,36 грн., а також моральну шкоду у сумі - 1 762,00 грн..

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, тому шкода підлягає відшкодуванню особою, відповідальною за заподіяний збиток (Т. 1, а. с. 89 - 92).

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Довбишева Д.О. залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року залишено без змін (Т. 1, а. с. 124 - 129).

Постановою Верховного Суду від 27 травня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Довбишева Дмитра Олександровича задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2018 року, Верховний Суд виходив з того, що суди попередніх інстанцій не врахували, що за наявності вини відповідача у скоєнні ДТП саме ПАТ «СК «Скайд», у якій на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , зобов`язана відшкодувати завдану шкоду у межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, суди повинні приймати до уваги, що у разі, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, то обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (Т. 2, а. с. 36 - 40).

2.3 Короткий зміст уточнених позовних вимог після перегляду справи

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із уточненою позовною заявою, в якій просить: 1) стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі - 100 000,00 грн., 2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : 2.1) спричинений матеріальний збиток у розмірі - 20 268,61 грн., 2.2) моральну шкоду у розмірі - 5 000,00 грн., 2.3) витрати на правову допомогу у розмірі - 7 000,00 грн.. Також позивачка просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» та ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої уточнені вимоги тим, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Уразі, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, то обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи по дослідженню автомобіля «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП від 24.04.2016 року складеного 07.12.2017 року судовим експертом Крутих Є.О. на підставі ухвали суду від 06.06.2017 року, вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу становить 118 568,61 грн. (Т. 2, а. с. 65 - 69).

2.4 Позиція відповідачів в суді першої інстанції

У запереченнях на уточнену позовну заяву, які за своєю природою є відзивом, адвокат Довбишев Дмитро Олександрович, діючий від імені ОСОБА_2 , просить заяву про уточнення позовних вимог повернути заявнику.

В обґрунтування наданих заперечень представник відповідача посилається на те, що представником позивача змінюються одночасно предмет та підстави позову, що не допускається в силу вимог ч. 4 ст. 49 ЦПК Украйни у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник відповідача вказує, що матеріально-правовим вимогам позивача до ПАТ «СК «Скайд» та до ОСОБА_2 передують різні підстави, з якими і пов`язується право позивача на звернення до вказаних осіб з такими вимогами. Вимоги позивача до ПАТ «СК «Скайд» щодо стягнення страхового відшкодування пов`язані безпосередньо з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу, за яким на користь позивача ПАТ «СК «Скайд» зобов`язано виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Вимоги позивача до ОСОБА_2 ґрунтуються на факті завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, у зв`язку з чим виникло позадоговірне, деліктне зобов`язання(Т. 2, а. с. 70 - 75).

2.5 Зміст рішення суду першої інстанції, мотивування висновків суду

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі - 100 000 грн. 00 коп..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі - 20 268 грн. 61 коп., та моральну шкоду у розмірі - 3 000 грн. 00 коп..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі - 377 грн. 53 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі - 236 грн. 40 коп..

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1 016 грн. 22 коп..

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі - 1 108 грн. 09 коп. та витрати на проведення експертизи у розмірі - 342 грн. 96 коп..

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «Скайд» на підставі полісу від 04 квітня 2016 року № ЕА 7869891, копія якого міститься в матеріалах справи. Договором передбачена страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн..

Обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

При цьому, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

При цьому, у разі, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, то обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, ОСОБА_2 повинен відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі - 20 268 грн. 61 коп., тобто різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, з урахуванням витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження.

Приймаючи до уваги, що позивачу завдано також моральну шкоду, яка пов`язана з переживаннями з причин пошкодження його транспортного засобу, порушенням нормального способу життя, сильним душевним хвилюванням, стресом, розмір моральної шкоди суд визначив у сумі - 3 000,00 грн., який на думку суду, відповідає вимогам розумності і справедливості.

Інтереси позивача у суді представляв адвокат Каракаш Іван Петрович, яка діяв на підставі укладеного договору про надання адвокатських послуг від 01.09.2020 року, що підтверджується відповідним договором.

Згідно акту виконаних послуг за договором про правову допомогу, складеного 30.10.2020 року, загальна сума вартості послуг складає - 3 525,00 грн..

Позивачем фактично сплачено - 2 000,00 грн., що підтверджується копією переказу від 23.10.2020 року.

При цьому, представником позивача не надано суду доказів того, що витрати на правову допомогу становлять - 7 000,00 грн., як заявлено у позові.

З урахуванням викладеного, у зв`язку з частковим задоволенням позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі - 377,53 грн..

Позивачем не заявлено вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» витрат на правову допомогу, тому у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на ПАТ «Страхова компанія «Скайд» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (Т. 2, а. с. 138 - 142).

2.6 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Довбишев Дмитро Олександрович, діючий від імені ОСОБА_2 , просить скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

2.7 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права було прийнято заяву про уточнення позовних вимог; 2) матеріально-правовим вимогам ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Скайд» та до ОСОБА_2 передували різні підстави, з якими пов`язувалось право ОСОБА_1 на звернення до вказаних осіб з такими вимогами; 3) судом першої інстанції не вирішено заяву ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності; 4) судом першої інстанції необґрунтовано визначено розмір моральної шкоди; 5) судом першої інстанції невірно визначено розмір матеріального збитку, що стягується з апелянта; 6) розподіл судових витрат здійснено з порушенням вимог ст. 141 ЦПК України; 7) судом першої інстанції не вирішено клопотання ОСОБА_2 про зменшення розміру судових витрат (Т. 2, а. с. 153-166).

2.8. Позиція відповідача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що ґрунтується на засадах верховенства права, є законним та обґрунтованим (Т. 2, а. с. 192-193).

2.9 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргоюОСОБА_5 , діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2020 року (Т. 2, а. с. 175).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ПАТ «Страхова компанія «Скайд» повернулося до суду з приміткою пошти «Адресат відсутній».

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було повторно надіслано ПАТ «Страхова компанія «Скайд».

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ПАТ «Страхова компанія «Скайд» повернулося до суду з приміткою пошти «Адресат відсутній».

Відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи, адвокат Каракаш Іван Петрович, діючий від імені ОСОБА_1 , отримав 24.03.2021 року копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та копію апеляційної скарги.

31.03.2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ПАТ «Страхова компанія «Скайд» повернулося до суду з приміткою пошти «Адресат відсутній».

Крім того, на офіційному сайті апеляційного суду було розміщено повідомлення ПАТ «Страхова компанія «Скайд» про наявність ухвали Одеського апеляційного суду про відкриття провадження в порядку спрощеного провадження.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що ПАТ «Страхова компанія «Скайд» є повідомленим про розгляд справи в апеляційному суді.

Матеріали справи також містять відомості щодо отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі апелянтом, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.09.2021 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за ціною позову (125 268,61грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Довбишева Д.О., діючого від імені ОСОБА_2 , підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

24 червня 2016 року, приблизно о 18 год. 20 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Honda Legend», д/н НОМЕР_1 , рухаючись у м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, виконуючи поворот ліворуч, не виконав вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху, не надавши дорогу зустрічному транспорту, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортний засіб позивачки отримав механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2016 року у справі № 520/8340/16п ОСОБА_2 визнаний винним у спричиненні вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди і притягнений до адміністративної відповідальності за порушення статті 124 КУпАП порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно висновку, від 21 вересня 2016 року № 186/16, експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_1 власнику автомобіля «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_2 , 2006 року випуску, складеного судовим експертом Кеосак А.П. на підставі угоди укладеної із ОСОБА_4 , вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля складає - 111 509,36 грн..

Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 17-3704 по дослідженню автомобіля «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП від 24 квітня 2016 року, складеного 07 грудня 2017 року судовим експертом Крутих Є.О. на підставі ухвали суду від 06 червня 2017 року, вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу становить - 118 568,61 грн..

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо визначення розміру завданої майнової шкоди.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права було прийнято заяву про уточнення позовних вимог колегія суддів відхиляє, з огляду на положення ст. ст. 50 та 51 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що матеріально-правовим вимогам ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Скайд» та до ОСОБА_2 передували різні підстави, з якими пов`язувалось право ОСОБА_1 на звернення до вказаних осіб з такими вимогами, колегія суддів також відхиляє, оскільки вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку з відповідачів у загальному розмірі 118 568,61 грн. пов`язані з настанням наслідків дорожньою-транспортної пригоди.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції невірно визначено розмір матеріального збитку, що стягується з апелянта, колегія суддів приймає частково, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звернулась до суду із уточненою позовною заявою, в якій просить стягнути страхове відшкодування та спричинений матеріальний збиток, посилаючись на висновок судової авто-товарознавчої експертизи, відповідно до якого вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу становить 118 568,61 гривні.

Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи по дослідженню автомобіля «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП від 24.04.2016 року, складеного 07.12.2017 року судовим експертом Крутих Є.О. на підставі ухвали суду від 06.06.2017 року, вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу становить 118 568,61 гривні.

За змістом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «Скайд» на підставі полісу від 04 квітня 2016 року № ЕА 7869891, копія якого міститься в матеріалах справи. Договором передбачена страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

При цьому, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

При цьому, у разі, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, то обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, ОСОБА_2 повинен відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі - 18 568,61 гривень, тобто різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тому, рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2 з урахуванням витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження є необґрунтованим та такими, що підлягає зміні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявні у матеріалах справи докази висновки експертів не були спростовані будь-яким доказами з боку відповідача.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не вирішено заяву ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Довбишев Д.О. на стадії судових дебатів звернувся до суду з усною заявою про застосування строків позовної давності.

В апеляційній скарзі адвокат Довбишев Д.О. розкриває суть самої заяви про застосування строків позовної давності щодо вимог ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Скайд» та зазначає, що ДТП відбулась - 24.06.2016 року, а вимоги до ПАТ «СК «Скайд» були пред`явлені тільки - 16.10.2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Заява про застосування позовної давності одного з відповідачів не поширюється на позовні вимоги до інших відповідачів, в тому числі і при солідарній відповідальності. Проте суд повинен відмовити у задоволенні позову до відповідача, який не заявляв про застосування позовної давності, за наявності заяви про пропуск позовної давності іншого відповідача, якщо виходячи з характеру спірних правовідносин вимоги позивача не можуть бути задоволені (повністю або в частині) лише за рахунок відповідача, який не заявляв про застосування позовної давності, наприклад у випадку подання позову про витребування неподільної речі, яка знаходиться в спільній власності декількох осіб (пункт 25 інформаційного листа ВГСУ від 07.04.2008 № 01-8/211 «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України»).

Отже, оскільки кошти не є неподільною річчю, враховуючи відсутність заяви про застосування позовної давності з боку ПАТ «СК «Скайд», є підстави для стягнення з останнього страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування,а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Постанова Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995року передбачає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з

урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Приймаючи до уваги, що позивачу завдано також моральну шкоду, яка пов`язана з переживаннями з причини пошкодження його транспортного засобу, порушенням нормального способу життя, сильним душевним хвилюванням, стресом, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди у сумі - 3 000,00 гривень, який на думку колегії суддів, відповідає вимогам розумності і справедливості.

Доводи апелянта про те, що розподіл судових витрат здійснено з порушенням вимог ст. 141 ЦПК України без урахування клопотання ОСОБА_2 про зменшення розміру судових витрат, не заслуговують на увагу, оскільки суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Тому, з урахуванням клопотання про зменшення розміру судових витрат, судом першої інстанції було стягнуто з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі - 377 грн. 53 коп., тобто у зменшеному розмірі.

3.6 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Довбишева Д.О., діючого від імені ОСОБА_2 , є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції щодо розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у вказаній частині, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 3000 гривень.

3.6 Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З урахуванням того, що рішення Київського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2020 року підлягає зміні, то у відповідності до вимог

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено судовий збір при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 1 165,10 гривень, сплачено кошти за проведення експертного дослідження у розмірі 1 700,00 гривень, доплачено судовий збір за заяву про уточнення позовних вимог у розмірі - 87,58 гривень, що разом складає 2 952,68 гривень.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було сплачено кошти за проведення експертного дослідження у розмірі 4 333,00 гривень, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 1 747,66 гривень, за подання касаційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 2 330,20 гривень, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 1 747,70 гривень що разом складає 10 158,56 гривень.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково (98,38%), судові витрати у розмірі 2 904,85 підлягають розподілу між відповідачами, тобто з кожного по - 1 452,42 гривень.

Судові витрати ОСОБА_2 у розмірі 162,54 гривень, пропорційно відмовленим позовним вимогам, підлягають стягненню з позивача.

Відповідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням вищевикладеного, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судові витрати у розмірі - 1 371,15 грн., з ПАТ «Страхова компанія «Скайд» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судові витрати у розмірі - 1 452,42 грн., з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судові витрати у розмірі - 162,54 гривень.

3.6 Дата ухвалення постанови, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Довбишева Дмитра Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2020 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 18 568 (вісімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) гривень 61 коп., та моральну шкоду у розмірі - 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп..

Здійснити остаточний перерозподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі - 1 208,61 грн.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Скайд» (місцезнаходження: 03039, м. Київ, пров. Р. Лужевського, буд. 14, корпус 1, офіс 3Б, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі - 1 452,42 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова