Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/1433/19
номер провадження 2/695/117/21

31 серпня 2021 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Оніщенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_4 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний Банк» про визнання права власності в порядку спадкування,
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_4 , в якому просить:
Одночасно із зверненням до суду з даним позовом позивачем подано заяву про його забезпечення.
Ухвалою від 24.04.2019 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 15.10.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний Банк».
Ухвалою суду від 20.01.2021 закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті.
Третя особа явку свого представника також не забезпечила.
При вирішенні питання щодо можливості судового розгляду справи за відсутності учасників справи та їх представників, суд бере до уваги, що про дату, час та місце розгляду справи сторін було повідомлено належним чином та завчасно, а розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями сторони відповідача та у зв`язку з неявкою позивача. При цьому розгляд даної справи здійснюється з 2019 року.
Водночас згідно з ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) одним із завдань цивільного судочинства є своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Таким чином, на підставі викладеного вище, та враховуючи процесуальну поведінку сторін, суд приходить до висновку розглянути справу за наявними матеріалами справи за відсутності учасників справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Відзив на позов відповідачі, їх законний представник чи представник законного представника адвокат Сизько Д.Б. до суду не надавали.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.05.1978.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 22.06.2017.
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 1910 від 21.03.2019 ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 .
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , із заявою до Золотоніської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 29.03.2019 звернулась ОСОБА_4 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вказавши що останні є онуками померлого спадкодавця та окрім них є інші спадкоємці ОСОБА_1 .
Постановою державного нотаріусаЗолотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дійвід 29.03.2019 № 349/02-31 відмовлено представнику спадкоємців ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадкодавця є спадкоємці ближчої черги спадкування та у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що докази звернення ОСОБА_1 до Золотоніської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини чи щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , чи про відмову від прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи відсутні.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.
До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.
Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.
Частиною першою статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1258 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.
Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Суд також зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
При вирішенні даної справи суд бере до уваги, що доказів звернення ОСОБА_1 до Золотоніської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини чи щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , чи про відмову від прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи відсутні.
При цьому державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання на час смерті спадкодавця за адресою реєстрації та прийняття спадщини.
Відтак, суд відхиляє як безпідставні доводи позивача щодо вчинення нею усіх необхідних дій, передбачених ст.,ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України.
Відповідно до роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи підстави та предмет спору, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відсутність правових підстав для його задоволення.
Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 10, 141, 264, 265, 274 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_4 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний Банк» про визнання права власності в порядку спадкування відмовити повністю.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті судом відповідно до ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.04.2019 у справі № 695/1433/19, а саме:
- заборону посадовим особам, що виконують функції державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно, вчиняти дії щодо реєстрації переходу права власності у будь-якій формі та будь-який спосіб щодо даного нерухомого майна;
- заборону відповідачам, їхнім представникам та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб.
Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Середа Л.В.