Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/383/21
Провадження 2/711/1135/21
РІШЕННЯ
23 квітня 2021 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Кондрацької Н.М.
при секретарі Мелещенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.11.2011 між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, який рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.05.2018 розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає із матір`ю та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач не приймає участі у забезпеченні дитини, як у матеріальному плані, так і у вихованні. ОСОБА_2 вносить незначну суму коштів на забезпечення своєї доньки, що свідчить про неналежне виконання своїх батьківських обов`язків. На момент звернення до суду з відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання ним свого обов`язку утримувати неповнолітню дитину. Враховуючи, що на утримання спільної дитини вона витрачає приблизно 5000 гривень щомісячно, вважає за достатній та необхідний розмір, який повинен сплачувати відповідач становить 2500 гривень кожного місяця до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М., у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/383/21.
Ухвалою суду від 10.02.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач, скориставшись своїм правом, 29.03.2021 надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що не погоджується з позовними вимогами та вважає їх необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. Ним добровільно щомісячно надається матеріальна допомога позивачу на утримання спільної дитини., що частково може бути підтверджено банківськими виписками. Позивач просить стягнути аліменти в розмірі, що в двічі перевищують її витрати на утримання спільної дитини. Станом на сьогоднішній день він працює водієм автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_4 . Розмір заробітної плати складає 4 830 грн. на місяць, що підтверджується відповідною довідкою про доходи. Крім того, відповідач зареєстрований в с. Домантово, Золотоніський район, Черкаська область, а працює в м. Черкаси. З огляду на це, вимушений знімати одну кімнату в чотирьохкімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_1 та сплачувати орендну плату в розмірі 2000 грн. Окрім цього, надає матеріальну допомогу батькам пенсіонерам та несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання (в літку - 300,00 грн., в зимку - 700 грн.), придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. Відповідач не має у власності будь-якого майна, цінностей та банківських вкладів. Максимальна грошова сума аліментів, яку може надавати позивачеві становить 1200 грн. на місяць. Враховуючи вищезазначене, просить відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2500 грн. та прийняти рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1 200 гривень. Окрім цього, просить не стягувати з нього судовий збір, оскільки намагався добровільно сплачувати аліменти, або розділити такі витрати з позивачем у рівних частинах.
13.04.2021 позивачкою надано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якого вона не погоджується із позицією відповідача, оскільки вважає, що сума аліментів у розмірі 2500 грн. на місяць є меншою від дійсних щомісячних витрат на дитину та не становить 50% забезпечення ОСОБА_3 у місяць. Самостійно забезпечити повноцінне фінансове утримання доньки вона не в змозі. Кошти, які надає час від часу відповідач (до 1 000,00 грн.) не є достатнім забезпеченням дитини, адже нормальний розвиток та якість життя дитини залежить від стану здоров`я, навчання, хобі, одягу, дозвілля, приладдя для навчання, та багато іншого. Позивач несе витрати на придбання продуктів харчування, предметів побуту, оплачує комунальні послуги, розмір заробітної плати є недостатнім для повноцінного утримання спільної дитини, кошти, які надходять від відповідача мають мінливий характер та невизначений розмір, їх недостатньо для повноцінного утримання. Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сафран М.В. підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що офіційно працевлаштований та отримує мінімальну заробітну плату, у зв`язку з цим може сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 19.11.2011 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №1788.
Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , батьком якої в свідоцтві про народження записаний ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 21.08.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 953.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.05.2018 шлюб між сторонами розірвано.

Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 06.02.2017 та не заперечується відповідачем.

Домовленості щодо участі батьків в утриманні дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач у необхідному розмірі матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча є фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки.

Згідно довідки про доходи №118 від 25.03.2021 відповідач ОСОБА_2 з 10.11.2020 працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді «водій автотранспортних засобів» та отримує заробітну плату в розмірі 6000 грн..

Як зазначено в ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №78912 від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.ст. 18 і 27).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статті 182 СК України, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

А як зазначено в ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, зобов`язаний її утримувати до досягнення повноліття, працездатний, офіційно працевлаштований, обставин, які б перешкоджали б йому виконувати свій обов`язок по утриманню доньки судом не встановлено, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено в ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка заявила вимогу про стягнення з відповідача на її користь, на утримання доньки аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно. Відповідач в свою чергу визнає аліменти в розмірі 1500 грн.

Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень;

Для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень;

А тому, з врахуванням вищенаведених правових норм та поданих суду доказів, враховуючи рівність обов`язків матері і батька щодо утримання дитини, також те, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн.. Такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку дитини, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи інтересів і матеріального становища, як відповідача так і позивача.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 19.01.2021.

Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання по платежах за один місяць, згідно ст. 430 ЦПК України.

Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн..

Керуючись ст.ст. 141, 180, 182, 184 СК України, ст.ст. 4, 6, 8, 10-13, 17-18, 141, 259, 263-265, 274-275, 279, 430 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі у розмірі 1500 грн, починаючи з 19.01.2021 року та продовжувати до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Допустити до негайного виконання судове рішення в межах суми платежу за один місяць.

Повний текст рішення буде виготовлений 28.04.2021

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька