Справа № 359/606/21
Провадження №2/359/1599/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Рожковій Ж.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « ФК «Дінеро» про визнання договору позики недійсним

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила суд визнати договір позики між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 недійсним.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та ТОВ «ФК «Дінеро» було укладено договір, відповідно до якого позивачем було отримано грошові кошти, однак ознайомившись зі змістом договору позивач вважає, що він є неясним.

Позивач вважає, що кредитний договір не був нею підписаний, сторони не домовились про всі істотні умови визначені законодавством, а сам договір містить ознаки кредитного договору.

ОСОБА_1 зазначає, що при укладенні даного договору, було порушено принцип рівності сторін, так як ій запропонували укласти договір на умовах фактично відомих лише відповідачу, що в свою чергу є підставою для визнання такого договору недійсним.

Також, у договорі відсутні істотні умови, що впливають на можливість виконання сторонами договору, а тому позивач вважає, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, а отже договір не є укладеним.

За нормами ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правочин, здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсним.

На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 27 січня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження (а.с. 23).

22 лютого 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що оспорюваний договір не має жодної ознаки щодо мотивів вважати його недійсним. Оскільки, договір позики №AG0273900 (номер у системі L2391220) укладено в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» та позивач у позовній заяві підтверджує укладення договору. Також представник відповідача зазначає, що процес верифікації, який проходила позивач на сайті відповідача підтвердив, що саме позивач використовуючи особистий фінансовий номер телефону та власну банківську картку особисто уклав договір. Крім цього, перед подачею заявки на отримання позики, позивач ознайомився з обов`язковою інформацією про відповідача, про порядок та умови надання фінансових послуг, з правилами та примірним договором на веб-сайті відповідача.

Ухвалою суду від 11 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с. 44).

Позивач в судове засідання не з`явилася. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.17).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності,вимоги викладені у відзиві на позовну заяву підтримав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» в мережі Інтернет розміщено Загальні умови договору позики (а.с.28-29).

29 серпня 2018 року між ТОВ «ФК«Дінеро» та ОСОБА_1 було підписано додаткові умови до договору позики №AG0273900 (а.с.30).

За умовами договору, ТОВ «ФК «Дінеро» зобов`язався надати позику позичальнику на основі заяви позичальника та в межах діапазону доступної суми позики, і позичальник зобов`язується повернути позикодавцю суму позики та сплатити всі відповідні договірні компенсації до останнього дня терміну оплати (а.с.28).

Спеціальними умовами для договору позики № AG0273900 передбачені наступні умови договору позики: сума позики: 2000 гривень, пеня - 1,50% та зазначено, що дата виплати - 28.09.2018 року (а.с.30).

Згідно п.1 Загальних умов договору позики датою виплати є дата, що визначається Спеціальними умовами позики, до якої позичальник повинен забезпечити позикодавцю повне погашення суми позики та оплату всіх несплачених договірних компенсацій (а.с.28).

Таким чином, твердження позивача про те, що відповідачем в оспорюваному договорі не вказана ціна та сукупна вартість кредиту не відповідають дійсності.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Вбачається, що зазначений кредитний договір укладено з відповідачем в електронній формі шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеного ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що відповідає правилам ч.1 ст. 205 ЦК України, згідно з якою правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Судом встановлено, що між сторонами укладений договір позики, підписаний сторонами. Дана обставина підтверджується витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи відповідача (а.с.32).

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зі змісту загальних та спеціальних умов договору позики та №AG0273900 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.

ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Статтею 230 ЦК України закріплено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Оскільки в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору позики №AG0273900 вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи позивача про введення в оману при укладенні договору та нечесну підприємницьку практику ґрунтуються виключно на його поясненнях і спростовуються самим змістом договору, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених ст. ст. 203, 215, 230 ЦК України для визнання спірного договору недійсним.

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом, тому укладення договору позики відповідало внутрішній волі позивача.

Твердження позивача про те, що договір позики за своїм змістом не відповідає вимогам закону, не ґрунтуються на встановлених обставинах справи та досліджених судом доказах.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позивачем не було доведено обставин на які він посилався при зверненні до суду з даним позовом, а тому, відсутні підстави для його задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 204, 215, 230, 626, 638 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-80, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» про визнання договору позики недійним залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2021 року.

Суддя Чирка С.С.