Ухвала

02 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 758/838/17

провадження № 61-13946ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Національного заповідника «Києво-Печерська лавра» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника, третя особа - генеральний директор Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника Михайлина Л. П. , про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника, третя особа - генеральний директор Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника Михайлина Л. П. , про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого наукового співробітника наукового сектору моніторингу стану нерухомих пам`яток Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника з 19 грудня 2016 року.

Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 грудня 2016 року по 13 червня 2019 року включно,

у розмірі 500 201,52 грн, за вирахуванням всіх необхідних податків та платежів.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого наукового співробітника наукового сектору моніторингу стану нерухомих пам`яток Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника з 19 грудня 2016 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника задоволено, рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову.

Відмовлено ОСОБА_1 у позові до Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника, третя особа - генеральний директор Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника Михайлина Л. П. про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня

2019 року заяву Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено.

Доповнено постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року у справі за апеляційною скаргою Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника на рішення Подільського районного суду міста Києва, ухвалене у м. Київ 13 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника, третя особа - генеральний директор Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника Михайлина Л. П. , про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто на користь Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника судові витрати: у розмірі 960,00 грн - компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у розмірі 7 503,02 грн - із ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 21 квітня 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року апеляційну скаргу Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника залишено без задоволення. рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року залишено без змін.

18 серпня 2021 року Національний заповідник «Києво-Печерська лавра» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга Національного заповідника «Києво-Печерська лавра» не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Національного заповідника «Києво-Печерська лавра» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 04 жовтня

2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць