Справа № 367/5284/20
Провадження №2/367/2431/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

17 серпня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Саранюк Л.П.,

при секретарі Герус Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Бучанської міської ради Бучанського району Київської області, орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із даним позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), Виконавчий комітет Бучанської міської ради Бучанського району Київської області, орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.04.2019 між нею та Відповідачем було зареєстровано шлюб.

Від даного шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що оскільки спільне життя з Відповідачем не склалось, то подружні відносини між Позивачем та Відповідачем припинилися, шлюб розірвано та стягнуто аліменти.

Зазначає, що з квітня 2020 року Позивач та її малолітня дитина ОСОБА_3 проживають окремо, за адресою АДРЕСА_1 . Донька знаходиться на повному утриманні Позивачки, після розірвання шлюбу за попередньою домовленістю ОСОБА_3 залишається проживати за постійним місцем проживання матері. Позивачка любить та дбає про свою доньку і спроможна забезпечити її всім необхідним, оскільки в силу малолітнього віку дитина потребує постійної материнської уваги та піклування, отримує відповідне медичне обстеження.

Отже, фактичним місцем проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є місце її проживання з матір`ю.

Вказує, що Позивачка постійну слідкує за станом здоров`я доньки, її розвитком, виховує та піклується про неї, у неї з донькою психологічний контакт, прив`язаність один до одного. З огляду на досвід який є у суспільстві, проживання дитини саме з матір`ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації, можливостей та часу приділяти дитині увагу.

У зв`язку з вищевикладеним просить суд визначити місце проживання дитини з матір`ю.

В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позов підтримує та просить задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає та проти задоволення не заперечує.

В судове засідання третя особа свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовну заяву такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 10.04.2019 сторони перебувають у зареєстрованому Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області шлюбі, актовий запис № 56, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області - шлюб розірвано, рішення набрало законної сили 11.01.2021 року, а також стягнуто з Відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від даного шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи виданою головним спеціалістом відділу реєстрації місця проживання Бучанської міської ради ОСОБА_4 - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована 13.11.2019 року за адресою АДРЕСА_1 . та проживає за даною адресою по теперішній час. Відповідно до Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб видана ОСББ «Тарасівський», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . малолітня дитина ОСОБА_3 проживає за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 ., разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Ч.ч. 1,2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до статті 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Крім того, відповідно до положень абзацу 2 принципу 7 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1386 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання: ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Також, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини необхідно виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде відповідати інтересам дитини, а визнання відповідачем позову, то суд вважає за можливо подану позовну заяву задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81,82,89, 141, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 141,161 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію рішення направити сторонам для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.П. Саранюк