СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/144/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді П`ятничук І.В.

при секретарі Скиданенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонько Миколи Миколайовича, заінтересована особа: ПАТ КБ «Приватбанк»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.07.2021 року звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонько Миколи Миколайовича, заінтересована особа: ПАТ КБ «Приватбанк», якою просить зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонько Миколу Миколайовича скасувати постанову про арешт майна боржника від 10.01.2020 року, постанову про арешт коштів боржника від 13.01.2020 року, зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонько Миколу Миколайовича закрити виконавче провадження у зв`язку із фактичним виконанням рішення, зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_1 що накладений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. постановою про арешт майна боржника, припинити та скасувати обтяження усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , що накладено реєстратором ( приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. на підставі постанови від 10.01.2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 60944919, скасувати арешт із грошових коштів, що містяться на усіх рахунках ОСОБА_1 накладений в рамках виконавчого провадження № 60944919 приватним виконавцем Солонько М.М. на підставі постанови від 13.01.2020 року.

Заява обґрунтована тим, що на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.09.2018 року у справі 759/17180/17 з скаржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 16680,10 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн., а всього 18280,10 грн. 19.10.2018 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 10.09.2018 року. Постановою від 29.11.2018 року головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУ юстиції у м. Києві Маціборук В.О. було відкрито виконавче провадження ВП № 57805169 на підставі виконавчого листа № 759/17180/17 виданого 19.10.2018 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 18280,10 грн. Постановою від 09.12.2020 року головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУ юстиції у м. Києві Ковтун В.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 57805169 в зв`язку з виконання, сплатою боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Як зазначає скаржник з невідомих підстав приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. 08.01.2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60944919 на підставі виконавчого листа № 759/17180/17 виданого 19.10.2018 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 18280,10 грн. 10.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. було винесено постанову про арешт майна боржника, а саме на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику. Постановою від 13.01.2020 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. було винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП 60944919, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банках. Враховуючи що борг, на підставі якого накладено арешт на майно боржника, погашено у повному обсязі, арешт з майна не знято, що порушує законні права та інтереси заявника щодо володіння, користування та розпорядження майном, останній звернувся до суду із вищевказаною скаргою.

Заявник в судовому засіданні підтримав скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у скарзі.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Стягувач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.09.2018 року у справі 759/17180/17 з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 16680,10 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн., а всього 18280,10 грн.

19.10.2018 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 10.09.2018 року.

Постановою від 29.11.2018 року головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУ юстиції у м. Києві Маціборук В.О. було відкрито виконавче провадження ВП № 57805169 на підставі виконавчого листа № 759/17180/17 виданого 19.10.2018 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 18280,10 грн.

Постановою від 09.12.2020 року головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУ юстиції у м. Києві Ковтун В.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 57805169 в зв`язку з виконання, сплатою боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

З матеріалів скарги вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. 08.01.2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60944919 на підставі виконавчого листа № 759/17180/17 виданого 19.10.2018 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 18280,10 грн.

10.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. було винесено постанову про арешт майна боржника, а саме на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

Постановою від 13.01.2020 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. було винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП 60944919, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банках.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 та 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи в ході виконавчого провадження № 57805169 головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтун В.В. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з виконання, сплатою боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Зі змісту скарги вбачається, що заявник посилається на те, що постановою від 10.01.2020 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. було накладено арешт на майно боржника, а постановою від 13.01.2020 року накладено арешт грошових коштів боржника, що містяться на його рахунках у банках, при тому що заявником вже погашено заборгованість у повному обсязі по виконавчому листу № 759/17180/17, що на думку заявника порушує його права та інтереси.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Даючи оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М.М., незважаючи на відсутність заборгованості у ОСОБА_1 по виконанню виконавчого листа № 759/17180/17, накладенні в межах даного виконавчого провадження арешту майна боржника та арешту коштів боржника, а відтак суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 в частині вимог про скасування постанови про арешт майна боржника та арешту коштів боржника є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході розгляду скарги.

В іншій частині відмовити, оскільки судом не встановлено протиправних дій/бездіяльності державного виконавця.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447 - 453 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонько Миколи Миколайовича, заінтересована особа: ПАТ КБ «Приватбанк» - задовольнити частково.

Скасувати постанову про арешт майна боржника від 10.01.2020 року у виконавчому провадженні № 60944919 винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солоньком Миколою Миколайовичем по виконанню виконавчого листа № 759/17180/17 виданого 19.10.2018 року.

Скасувати постанову про арешт коштів боржника від 13.01.2020 року у виконавчому провадженні № 60944919 винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солоньком Миколою Миколайовичем по виконанню виконавчого листа № 759/17180/17 виданого 19.10.2018 року.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до або через Святошинський районний суд м. Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи або без участі учасників зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. П`ятничук