Справа № 212/5744/20
З АО Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2021 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - Чайкіна І.Б., секретаря судового засідання Новікової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу,в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ВИКОНКОМ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ В ОСОБІ ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ, ВИКОНКОМ КРАСІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про позбавлення батьківських прав, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою в якій просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свою заяву мотивує тим, що з 2012 року перебувала з відповідачем по справі у фактичних шлюбних відносинах. За час існування відносин між ними народилася донька - ОСОБА_3 . В свідоцтві про народження дитини батьком записаний ОСОБА_2 . Вона разом із донькою зареєстровані за місцем проживання : АДРЕСА_1 . Відповідач участі у житті та вихованні дитини не приймає з липня місяця 2014 року, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний стан дитини, її культурний розвиток, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Також ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, та має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2019 року в розмірі 54 096, 77 грн.. У зв`язку з чим просить суд позбавити відповідача батьківських прав.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься її письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, вважається повідомленими належним чином про день, час та місце судового засідання, причини неявки суд не повідомив, правом відзиву на позовну заяву не скористався, будь - яких клопотань на адресу суду від нього не надходило.
Представник третьої особи ВИКОНКОМ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ В ОСОБІ ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник третьої особи ВИКОНКОМ КРАСІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ В.Дмитренко на електронну адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без їх участі , не заперечували щодо позовних вимог.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.
Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» відображено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 35. Батьками в свідоцтві про народження дитини записані: батько - Громадянин України ОСОБА_2 , мати - громадянка України ОСОБА_1 (а.с.7).
У відповідності до довідки від 27.07.2020 року за № 708, виданою КРАСІВСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом з донькою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).
Згідно акту від 27.07.2020 року з 2014 року по день складання акту ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).
Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі 1000 гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.07.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 21.04.2015 року ( а.с.8-9).

На виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2014 року видано виконавчий лист № 177/2299/14-ц (а.с. 10-11).

Розрахунком заборгованості по аліментах від 24.07.2020 року № В-15/47997118 державного виконавця ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ Мартусенко Н.М. стверджується, що станом на 01 липня 2020 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання доньки становить 71 918 грн.77 коп. гривень (а.с. 16)

За інформацією наданою КЗ «КРАСІВСЬКИМ ДОШКІЛЬНИМ НАВЧАЛЬНИМ ЗАКЛАДОМ (ЯСЛА-САДОК) «ЗОЛОТА РИБКА» ЗАГАЛЬНОГО РОЗВИТКУ» КРИВОРІЗЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідувала їх навчальний заклад з 04.03.2016 року по 27.08.2019 року. Батько дитини, ОСОБА_2 , вихованням дитини не займався, в дошкільному закладі жодного разу не був, дитину не приводив до садочку, не забирав її, свята та батьківські збори не відвідував, успіхами дитини не цікавився (а.с. 14).

Згідно довідки, , виданої директором КЗ «КРАСІВСЬКИЙ НАВЧАЛЬНО - ВИХОВНИЙ КОМПЛЕКС( ЗАГАЛЬНООСВІТНЯ ШКОЛА І-ІІІ СТУПЕНІВ - ДОШКІЛЬНИЙ НАВЧАЛЬНИЙ ЗАКЛАД» ОСОБА_7 , ОСОБА_3 зарахована до 1 класу їх закладу. Вихованням та навчанням дитини займається лише мати. Батько, ОСОБА_2 , заклад не відвідував, дитину не приводив та не забирав, батьківські збори не відвідував, успіхами дитини не цікавився (а.с. 15).

ВИКОНАВЧИМ КОМІТЕТОМ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ було надано висновок за № 7/01-29/461 від 05.02.2021 року в якому зазначено, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації у Покровському районі міста Кривого Рогу, місце його мешкання не відоме, не вдалося можливим провести з ним відповідну профілактичну роботу щодо належного виконання батьківських обов`язків, зібрати характеристику за місцем мешкання та роботи, та керуючись V сесії VІІ скликання Криворізької міської ради від 31.03.2016 року № 381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» не можливо підготувати висновок про доцільність або не доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с.46).

За правилами ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частинами 1-5 ст.150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 164 СК України визначено: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54).

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.

Посилання позивачки на існування заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем дошкільного навчального закладу дитини повною мірою не може свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків та не є тією виключною підставою, яка може бути підставою для позбавлення його батьківських прав.

Таким чином, при розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторона позивача не довела та не надала суду документальних доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення їх батька, по відношенню до неї, батьківських прав, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити, однак, враховуючи поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки, його слід попередити, що у разі продовження такої поведінки і у разі надання відповідних доказів, він буде позбавлений батьківських прав.

За правилами ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повною відмовою в задоволенні позову витрати позивача по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають і покладаються на нього.

На підставі викладеного, ст. ст. 164, 166, 167, 171, 180-182, 248 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ВИКОНКОМ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ В ОСОБІ ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ, ВИКОНКОМ КРАСІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та покласти на ОРГАН ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ВИКОНКОМУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2021 року.

Суддя: І. Б. Чайкін