Справа № 548/1392/21
Провадження № 2/548/570/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2021 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Старокожка В.П.,

за участю секретаря судових засідань - Комаренко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивувала тим, що на належній позивачу земельній ділянці ним було знесено та збудовано об`єкти домоволодіння АДРЕСА_1 , зокрема житловий будинок Літ. А-1 загальною площею 149,5 кв.м., житловою площею 81,8 кв.м., прибудову Літ. а, гараж Літ. І, каналізацію № 3, водну свердловину № 4, огорожу № 5, ворота № 6, хвіртку № 7, хвіртку № 8, проте під час узаконення вказаного нерухомого майна державний реєстратор відмовився реєструвати самочинно збудовані споруди, тому позивач просить суд визнати право власності за ним на зазначені будівлі.

05.07.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, подав суду відзив про визнання позову, з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі № 656.

В період із 2019 року по 2020 рік позивачем було проведено реконструкцію належного домогосподарства, в ході якої було перебудовано вітальню та кухню, добудовано коридор та санвузол у житловому будинку, мансардний поверх у будинку. Таким чином, внаслідок самовільної прибудови загальна площа будинку збільшилась на 97,1 кв.м., а житлова з на 42,8 кв.м. та змінилась кількість житлових кімнат.

Крім цього, були побудовані гараж та прибудова, каналізація, водна свердловина, ворота, хвіртки (в технічному паспорті від 12.11.2020 року літери «а», «І», та номери №№ 3 , 4 , 5 , 6 , 7 , 8 ). Відповідно інші господарські споруди (в технічному паспорті від 14.05.2014 року - літня кухня, прибудова Б, саж, сараї, погріб, убиральня, колодязь) були зруйновані.

З довідки про технічний стан нерухомого майна від 24.11.2020 року вбачається, що у домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено реконструкцію житлового будинку Літ. А-1 з прибудовою Літ. а та надбудовою мансардного поверху та будівництво гаража ОСОБА_2 без отримання дозвільних документів на проведення будівельних робіт. Прибудова Літ. а є невід`ємною частиною житлового будинку Літ. А-1. Будівлі літньої кухні з прибудовою Літ. Б, б, саж Літ. В, сарай Літ. Д, Погріб Літ. Е, сарай Літ. Ж, убиральня Літ. З, огорожа № 1 знесені як такі, що не відповідають сучасним вимогам. Колодязь № 2 переданий в користування сусідам (в садибу АДРЕСА_2 ).

В 2020 році позивач звернувся до виконкому Хорольської міської ради Полтавської області із заявою про надання дозволу на проведення реконструкції з метою подальшої державної реєстрації самовільно збудованих будівель, але його було повідомлено про те, що в зв`язку із відсутністю в м. Хорол затвердженого в установленому порядку історико-архітектурного опорного плану міська рада не може розглянути питання про надання дозволу на реконструкцію.

Норми права, застосовані судом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України ( про правовий режим самочинного будівництва )" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво" .

Правові наслідки самочинного будівництва, здійсненого власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 ЦК України".

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно; ч. 5 „на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб".

П. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних і цивільних справ від 30.03.2012 року № 6 зазначає, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до ст. 26 Закону № 2780-ІІ спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями ДБАК у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. У зв`язку з цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Якщо позивач не звертався до компетентного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону; п. 12 „у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК ) Разом з тим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб ( ч. 5 ст. 376 ЦК ). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки, чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті ; чи є порушені будівельні норми та правила істотними; п. 14 на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалась у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною, проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (ч. 3 ст. 375 ЦК)".

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Частина 3 ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» забороняє експлуатацію об`єктів, не прийнятих в експлуатацію в установленому законом порядку.

Відповідно до змісту пп.1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Згідно вимог ст.ст. 5, 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво нерухомого майна повинно вестись згідно із затвердженим у встановленому порядку проектом, закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 (в редакції Постанови КМУ від 08.09.2015 року № 750), введення в експлуатацію можливе на підставі рішення суду про визнання права власності на самочинно збудоване (реконструйоване) нерухоме майно.

Частина 2 ст. 383 ЦК України передбачає, що власник квартири (житлового будинку) може на свій розсуд здійснювати зміни в житлі, за умови, якщо ці зміни не призведуть до порушень прав інших власників (співвласників) житла.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Мотивована оцінка аргументів сторін.

Як встановлено в судовому засіданні позивач є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку набуте ним в установленому законом порядку.

Наявні в матеріалах справи письмові документи свідчать про те, що добудова відповідає архітектурним, санітарним та протипожежним нормам та правилам, знаходиться в межах земельної ділянки та не знаходиться на суміжних земельних ділянках.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та визнання за останнім права власності на самочинне будівництво, а саме: житловий будинок Літ. А-1 загальною площею 149,5 кв.м., житловою площею 81,8 кв.м., прибудову Літ. а, гараж Літ. І, каналізацію № 3, водну свердловину № 4, огорожу № 5, ворота № 6, хвіртку № 7, хвіртку № 8.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13 ЦПК України, ст.ст. 356, 357, 376, 383, 392 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1

( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_7 , ІПН: НОМЕР_8 )

до Хорольської міської ради Полтавської області

(, адреса: м. Хорол, вул. Незалежності, буд. 37, Полтавська область)

про визнання права власності на нерухоме майно

задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку Літ. А-1 загальною площею 149,5 кв.м., житловою площею 81,8 кв.м., прибудови Літ. а, гаражу Літ. І, каналізації № 3, водної свердловини № 4, огорожі № 5, воріт № 6, хвіртки № 7, хвіртки № 8.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення шляхом подачі відповідної заяви до Апеляційного суду Полтавської області або, у відповідності до п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до Хорольського районного суду Полтавської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту судового рішення: 30.08.2021

Головуючий