Справа №621/1997/18
Пр. №2/621/22/21
Ухвала

Іменем України

29 квітня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий суддя Вельможна І.В.,

за участю секретаря судових засідань Акулової А.М.,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за відсутності учасників справи в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Головного управління Державної служби України з питань геодезії та картографії у Харківській області, Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку та виправлення помилок в Державному земельному кадастрі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 , Головного управління Державної служби України з питань геодезії та картографії у Харківській області, Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку та виправлення помилок в Державному земельному кадастрі.

Ухвалою судді Шахової В.В., від 28.11.2018 року по вказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

27.02.2020 задоволена заява судді Шахової В.В., про самовідвід.

Розпорядженням № 02-06/16 від 27.02.2020 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2020 вказана справа була розподілена в провадження судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В., від 11.03.2020 вирішено питання про прийняття позовної заяви до провадження, призначене підготовче засідання з викликом учасників справи на 11.03.2020.

Учасники справи 11.03.2020 в судове засідання не з`явились.

В подальшому судові засідання були неодноразово відкладені за клопотаннями позивача, неявкою учасників справи.

Так, розгляд справи неодноразово було відкладено, а саме з 31.03.2020 на 29.04.2020, 04.06.2020, 25.06.2020, 22.07.2020, 13.08.2020, 13.10.2020, 02.11.2020, 03.12.2020, 24.12.2020, 22.01.2021, 11.02.2021, 03.03.2021, 26.03.2021, 12.04.2021.

29.04.2021 повідомлені про час та місце судового засідання, учасники у судове засідання не з`явилися.

Так, судова кореспонденція направлена на адресу позивача ОСОБА_1 , та її представника ОСОБА_1 , про виклик до суду на вказані вище дати, повернулась до суду з відміткою "відсутність адресата за вказаною адресою". (т. 3, а.с.149,166,205, 216, т. 4 а.с.5, 12,22, 24)

Згідно пунктів 1,2, частиною другою статті 223 цього Кодексу суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Так, судове засідання у даній справі неодноразово відкладалося на підставі заяв ОСОБА_1 , в яких вона просила відкласти підготовче засідання, причини неявки мотивувала впровадженням в країні обмежень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1236, зростанням кількості хворих на Сovid-19, факт того, що позивач ОСОБА_1 , є інвалідом ІІ групи, а представник особою, яка досягла більше 60 років із підвищеними ризиками захворюваності. Просила визнати вказані причини неявки до суду поважними.

Поважність причин неявки сторони в суд є оціночною категорією, яка вирішується судом в кожному конкретному випадку, але в будь якому разі неявка позивача або представника повинна бути обумовлена причинами, які об`єктивно та безумовно не дозволяють йому з`явитись до суду: хвороба, відрядження, несвоєчасне отримання судової повістки, тощо.

Так, суд вважає за необхідне констатувати, що в судові засідання позивач та її представник не з`являються.

Матеріали справи не містять відомості про належне повідомлення (вручення судової повістки) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про судові засідання призначені на 31.03.2020 на 29.04.2020, 04.06.2020, 25.06.2020, 22.07.2020, 13.08.2020, 13.10.2020, 02.11.2020, 03.12.2020, 24.12.2020, 22.01.2021, 11.02.2021, 03.03.2021, 26.03.2021, 12.04.2021, направлені судом повістки повернулись з відміткою " адресат відсутній за вказаною адресою".

Однак, дії позивача щодо скерування до суду заяв про відкладення підготовчого засідання свідчать про обізнаність щодо часу та дати призначеного розгляду.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, посилались на те, що не можуть з`явитися до суду через спалах коронавірусу COVID-19 та введення карантинних заходів.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд враховує, що позивач ОСОБА_1 , та її представник в підготовче засідання не з`являються.

Посилання ОСОБА_1 , щодо причин неявки та їх поважність суд сприймає критично.

Карантин не є поважною причиною для неявки до суду, такої підстави для відкладення розгляду справи немає в процесуальних кодексах.

З 22 травня 2020 року Кабмін дозволив регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні та з 25 травня 2020 року дозволені перевезення пасажирів метрополітенами.

Відповідне положення міститься у постанові КГС ВС від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19.

А тому поведінку позивача суд розцінює, як зловживання процесуальними правами.

Даних щодо поважності причин неприбуття до суду не надано.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 43 ЦПК України чітко визначає права та обов`язки сторін по справі, а у ст. 44 ЦПК України вказано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи;

Від позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило.

З урахуванням предмету спору, необхідності вирішення заявлених клопотань, питань щодо участі у справі належних відповідачів, застосування інституту правонаступництва, суд не вбачає можливості вчинення процесуальних дії, закриття підготовчого засідання, за відсутності позивача чи представника.

Разом із тим слід зазначити, що справа в провадженні Зміївського районного суду Харківської області перебуває з 28.11.2018, а судді Вельможної І.В., з 11.03.2020, а така поведінка позивача та її представника, на думку суду не сприяє швидкому та ефективному розгляду справи, а навпаки перешкоджає її вирішенню.

Частиною 5 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У постанові від 22 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №310/12817/13, вказав на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Щодо належного повідомлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , суд виходить з наступного:

Так, матеріали справи містять адресу реєстрації та проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , - АДРЕСА_1 .

Згідно частини 1 статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

З огляду на повернення судової кореспонденції, направленої на адресу позивача та її представника з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», а такою процесуальної поведінки ОСОБА_1 , щодо направлення до суду заяв про відкладення судових засідань, суд дійшов висновку про їх належне повідомлення про день та час розгляду справи.

За наведених вище обставин суд вважає, що наявні підстави для залишення позову без розгляду, що не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без розгляду, як це передбачено законом, а саме пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 13, 44, 130, 131,198,200, 210, п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Головного управління Державної служби України з питань геодезії та картографії у Харківській області, Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку та виправлення помилок в Державному земельному кадастрі залишити без рогляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє такого позивача повторно звернутися до суду з тотожним позовом, якщо він дійде висновку про необхідність судового захисту своїх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області.

Повний текст ухвали виготовлено 29.04.2021.

Головуючий: