КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 754/2269/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9821/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Сенюта В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

30 серпня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_3 посилаючись на те, що у неї та відповідача є спільний син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є повнолітнім.

Зазначає, що з01.09.2020 року ОСОБА_4 навчається в Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця на контрактній основі, та наразі є студентом 2 курсу денного форми навчання, термін навчання - до 30.06.2025 року, що підтверджується договором про навчання № 7181342-П-2-20, укладеним 28.09.2020 року ОСОБА_4 з Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця.

Позивач також вказує, що син на даний час не працює, навчається на денній формі навчання, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Витрати на утримання повнолітнього сина є досить високими. До обов`язкових витрат відноситься придбання продуктів харчування, необхідного одягу, взуття, оплата за навчання, придбання літератури для навчання та розвитку, лікування, сплата комунальних послуг та інші непередбачувані витрати.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила стягнути із відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.02.2021 року і до досягнення ним 23 років, а саме 07.03.2024 року.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається, аліменти у розмірі 1/8 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 10.02.2021 року і до досягнення дитиною 23 річного віку за умови продовження навчання.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що згідно довідки від 18.02.2021 року виданої ДП МНПО «Медбуд» відповідач за період з 01.02.2020 року по 31.01.2021 року отримав, з вирахуванням податків, 31 499,00 грн., що складає менше мінімальної заробітної плати. В той же час, як вбачається із довідки від 09 лютого 2021 року виданої КНП «Центр ЕМД та МК» середній заробіток відповідача складає 13 468,41 грн. Отже скаржник вважає, що розмір доходів відповідача дає можливість сплачувати аліментні платежі на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Зазначає, що визначені судом першої інстанції аліменти у розмірі 1/8 частини (1683,55 грн.) від доходу платника аліментів є меншим за прожитковий мінімум, який визначений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» (прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні).

Вважає, що сума аліментів у розмірі 1/6 частини від доходу платника аліментів якнайкраще захищає майнові інтереси сина, який продовжує навчання та є достатньою для забезпечення гармонійного розвитку повнолітнього сина.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу скаржник зазначила, що 03 лютого 2021 року, ОСОБА_2 сплачено на банківський рахунок адвокатського об`єднання «Дісп`ютс» сплату за надання правової допомоги за Договором №2021/05, зокрема, за виконання робіт передбаченого Завдання №1 від 03.02.2021 року, що є додатком №1 до вказаного Договору, у сумі 5000 грн. Таким чином скаржник вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, оскільки, позивачем було надано всі належні та допустимі докази, які підтверджують реальність понесених витрат на правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.02.2001 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.10).

15.10.2002 року згіднокопії свідоцтва, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Відповідно до копії рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.02.2008 року із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ј частини від всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 10.12.2007 року і до повноліття дитини. (а.с.13).

Як вбачається з єдиного реєстру боржників, інформація відносно відповідача відсутня (а.с.20).

З копії свідоцтва про зміну імені вбачається, що ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.9).

З письмових матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована та проживає разом із сином, за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7, 14).

Відповідно до договору про навчання у закладі вищої освіти та довідки від 23.12.2020 року № 120/7-1806 ОСОБА_4 , є студентом 2 курсу медичного факультету № 3, денної форми навчання - контракт. Термін закінчення університету 2025 рік (а.с.15, 16).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітній син сторін продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, проте позивач всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала доказів розміру витрат, що нею здійснюються щомісячно на утримання повнолітнього сина, відповідач в свою чергу не заперечує щодо сплати ним аліментів на сина, але на своєму утриманні має неповнолітню доньку.

Проте, колегія суддів не може погодитись повною мірою з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України.

Так, ч. 1 ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до положень ст. 199 СК України,якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч.1 ст. 200 СК Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Отже враховуючи, що ОСОБА_3 є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, що продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує такої допомоги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Разом з цим, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не врахував, що згідно довідки №42 від 09.02.2021 року ОСОБА_3 працює в КНП «Центр ЕМД та МК» на посаді фельдшер з медицини невідкладних станів, середній заробіток у період з 01.02.2020 року по 31.01.2021 року становить 13 468,41 грн., а також ОСОБА_3 працює в ДП «Медбуд» на посаді старшого фізичного терапевта на 0,5 ставки, середній заробіток у період з 01.02.2020 року по 31.01.2021 року становить 2 625 грн., що разом складає 16 093,41 грн.

Також колегія суддів приймає до уваги те, що у судовому засіданні 09.04.2021 року відповідач вказав, що має можливість сплачувати 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу), про що також зазначено в протоколі судового засідання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, складається не тільки з витрат на навчання (за Договором про навчання), а і з вартості навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є одним із способів захисту його інтересів, забезпечення одержання коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів з урахуванням цих обставин підлягає збільшенню з 1/8 до 1/6 частини щомісячно, починаючи з 08.02.2020 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше, ніж до 23-х років.

Такий розмір аліментів відповідатиме вимогам Закону, буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд першої інстанції вказав, що поданий стороною позивача опис робіт не є детальним, а також відсутній акт виконаних робіт.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачає, що укладаючи договір про надання адвокатських послуг між адвокатом та клієнтом, сторони вправі вільно та самостійно визначати порядок обчислення гонорару як у фіксованому розмірі за конкретну послугу, так і у формі погодинної оплати.

Так, за приписами даної норми передбачено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Така правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19).

ОСОБА_3 обґрунтованого клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу подано не було, як і не було надано заперечень щодо заяви про стягнення судових витрат.

У постанові Верховного Суду №308/15007/15-ц від 15.05.2019 суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема: договір про надання правничої (правової) допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, тощо); документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо), а також документи на підтвердження надання адвокатом та отримання клієнтом професійної правничої допомоги (акт приймання-передачі), із детальним описом вчинених ним відповідних дій (не тільки щодо участі в судових засіданнях, а інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, зокрема, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів тощо) Зазначені витрати позивача мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 140 ЦПК України розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження,забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії»зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року по справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога ОСОБА_2 в суді першої інстанції надавалась адвокатом Кухаренко О.В., яка здійснювала представництво інтересів позивачана підставі Договору №2021/05 про надання професійної правничої допомоги від 03.02.2021 року, ордеру на надання правової допомоги серія КС №687020 від 03.02.2021року.

При зверненні до суду з позовною заявою представник ОСОБА_2 - адвокат Кухаренко О.В. надала розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу який складав 5 000 грн. (без врахування витрат на сплату судового збору).

Відповідно до умов Договору №2021/05 про надання професійної правничої допомоги від 03.02.2021 року ОСОБА_2 зобов`язалась сплатити адвокату гонорар за отриману правову допомогу за окремо визначеними послугами.

Згідно п.1.1 Договору №2021/05 від 03.02.2021 року Об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, Додатком №1 «ЗАВДАННЯ», який є невід`ємною частиною цього Договору, а також окремими усними дорученнями, а Клієнт зобов`язується таку допомогу оплатити.

Згідно Додатку №1 до Договору - Завдання №1 вбачається, що Об`єднання надало, а ОСОБА_2 прийняла послуги правничої допомоги на суму 5 000 грн., а саме: надання консультації клієнту щодо цивільного спору, надання переліку документів для ініціювання відповідного судового спору; підготовка та направлення адвокатських запитів з метою отримання інформації про рівень заробітної плати ОСОБА_3 ; складання та направлення позовної заяви до суду першої інстанції; участь в судових засіданнях; подання заяв, клопотань, додаткових доказів.

Відповідно до виписки від 08.02. 2021 року ОСОБА_2 сплатила суму в розмірі 5 000 грн. на користь адвокатського об`єднання «Дісп`ютс» за надану правничу допомогу у справі №754/2269/21.

Колегія суддів вважає, обґрунтованими доводи представника позивача, щодо наявності усіх необхідних документів на підтвердження факту реальної сплати відповідачем суми грошових коштів за надану правову допомогу у вказаній справі.

Виходячи з принципів дійсності, необхідності, розумності, складності справи, колегія суддів погоджується з доводами скаржника, оскільки ним доведено обсяг витраченого часу на підготування справи до розгляду, а також реальність таких витрат.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга вимоги підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1362грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається, аліменти у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 08.02.2021 року і до досягнення дитиною 23 річного віку, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1362 грн.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді