Справа № 591/3704/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненко О.А., з участю секретаря судового засідання Токаревої В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Буждиганчук Євдокія Юріївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року представник позивача Романенко Є.О. звернувся до Зарічного районного суду м. Суми із позовом до АТ «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Буждиганчук Євдокія Юріївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог сторона позивача зазначає, що приблизно по 2013 рік ОСОБА_1 була клієнтом АТ «Банк Форвард», нещодавно остання дізналась про існування виконавчого провадження № 65249388, в якому стягувачем є АТ «Банк Форвард». Позивач не має будь-яких непогашених кредитів або боргів перед відповідачем, на даний час будь-які строки позовної давності минули, позивач не визнає начебто наявну заборгованість, а тому безспірність відсутня. Крім того, позивач ніколи не отримувала будь-яких документів від кредитора, нотаріуса або виконавця.

З огляду на викладене, та зважаючи на те, що заборгованість не є безспірною, представник позивача звернувся до суду за захистом прав позивача та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню зазначений виконавчий напис.

04 червня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми постановлено ухвалу, якою цивільну справу № 591/3704/21 за позовом Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Буждиганчук Євдокія Юріївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передано на розгляд за підсудністю до Сумського районного суду Сумської області (а.с.14).

Ухвалою суду від 23 червня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 23.06.2021 року зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. надати суду належним чином завірені копії всіх документів та матеріалів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4605.

Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали з доданими процесуальними документами для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без сторони позивача.

Представник відповідача АТ «Банк Форвард» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили.

Третя особа приватний нотаріус Буждиганчук Є.Ю. в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву, в якій просила слухати справу без її участі.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. для розгляду справи до суду не з`явилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Згідно норми частини 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 25 березня 2011 року між позивачем та ПАТ «Банк Русский Стандарт» було підписано заяву № 88299579 (арк.с.26), згідно з якою банк надав кредит позивачу.

08 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 4605 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» невиплачені в строк грошові кошти в розмірі 16235,03 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 12396,79 грн., заборгованість за процентами 27381245 грн; плата вчинення виконавчого напису 1100,00 грн (а.с.24).

Позивач стверджує, що не має будь-яких непогашених кредитів або боргів перед відповідачем, представник позивача надав суду копії квитанцій, наявних у позивача, які, як він зазначає, не враховані відповідачем при зверненні до нотаріуса за виконавчим написом (арк.с.38-40).

Про те, що на користь банку був вчинений виконавчий напис нотаріуса, позивач дізналася 31.05.2021 року, з Інформації з Єдиного реєстру боржників (арк.с.4).

Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 883акону України«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем АТ «Банк Форвард» при зверненні із заявою про видачу виконавчого напису не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису.

Вказані доводи знайшли своє ствердження в ході розгляду справи.

Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем.

Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем.

За таких підстав, суд погоджується з доводами позивача про те, що надані нотаріусу документи не є підтвердженням безспірності заборгованості.

Крім цього, перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання.

Матеріали справи не містять ані відомостей про фактичне направлення зазначеного вище повідомлення на адресу ОСОБА_1 , ані відомостей про отримання останньою такого повідомлення.

На думку суду, не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги позикодавця.

Позивач була позбавлена можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з розрахунком чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14).

Разом з тим, у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів (вказаного висновку про правильне застосування норм права дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 60 постанови від 28 березня 2018 року).

Відповідно до п.2 частини 2 кредитного договору № 88299579 від 25.03.2011 строк кредиту складає 186 днів, тобто строк дії договору закінчився 28.09.2011 року, отже заборгованість стягнена за межами строків позовної давності.

Судом встановлено, що позивач категорично заперечує про існування будь-яких правовідносин з АТ «Банк Форвард», зазначає, що не укладала з ним ніяких договорів.

Позивач заперечує факт отримання нею будь-якого повідомлення про порушення зобов`язання за кредитним договором, що є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису, отже між ОСОБА_1 та АТ «Банк Форвард» є спір з приводу зобов`язання.

Позивачем у справі оспорюється як розмір заборгованості, так і строк, за який ця заборгованість стягнута оспорюваним виконавчим написом.

Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріуса від 08 квітня 2021 року не в повній мірі були дотримані вимоги ст. 88 Закону «Про нотаріат» та пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами та вчинено виконавчий напис поза межами строку давності до вимог про стягнення, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На спростування зазначених обставин будь-яких доказів в порушення вимог ст.81 ЦПК України з боку відповідачів надано не було.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що матеріали цивільної справи не містять переконливих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачем були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за договором позики, отримання позивачем вимоги відповідача, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

З урахуванням задоволення позову та враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 908 гривень 00 копійок судового збору за подання позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263, 264, 265, ЦПК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону «Про нотаріат», ст. 24 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», п.п. 3.1, 3.3 п. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, ст. 267 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4605 від 08 квітня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 16235,03 грн..

Стягнути з Акціонерного Товариства «Банк Форвард» (місцезнаходження за адресою: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105, ) на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Акціонерне Товариств «Банк Форвард», , місцезнаходження за адресою: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105.

Третя особа: Приватний нотаріус Буждиганчук Євдокія Юріївна, місцезнаходження за адресою: 01030, м. Київ, вул. Т.Шевченка, буд. 38.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, місцезнаходження за адресою: 01135, м. Київ, вул. Чорновола Вячеслава, 10, офіс 91.

Суддя О.А.Степаненко