Провадження № 2/760/9407/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 р. суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши матеріали позовної ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 04.08.2021 р. звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Група Електроюа» грошові кошти у загальній сумі 37850,69 грн. та судовий збір.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021 р. зазначену справу передано до провадження судді Кушнір С.І.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку про направлення справи за виключною підсудністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" № 3 від 01.03.2013, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за договором оренди станції заряджання електромобілів змінного типу струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00» клас 1, тип системи заземлення TN-S, номер станції 0288 eUA-3 зарядні пристрої (станції) для електромобілів, адреса знаходження якої: м. Київ, вул. Центральна, 11.

Вбачається, що заявлений позов виник з приводу нерухомого майна, що територіально знаходиться у Дарницькому районі м. Києва, та не відноситься до території Солом`янського району м. Києва.

Також з матеріалів поданого позову вбачається, що предмет спору знаходиться на земельній ділянці, переміщення якого є неможливим, що узгоджується з вимогами ст. 181 ЦПК України.

Таким чином, відповідно до ст. 30 ЦПК України даний позов не підсудний Солом`янському районному суду м. Києва, оскільки повинен подаватись за правилами виключної підсудності за місцем знаходження нерухомого майна, з приводу якого заявлено позовні вимоги.

З точки зору закону виключна територіальна підсудність встановлюється законодавцем з метою вирішення спору конкретним, прямо передбаченими у законі судами.

В такому випадку можливість застосування інших правил територіальної підсудності виключається.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18, зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що спір між позивачем та відповідачем виник про стягнення заборгованості за договором оренди (номер станції 0288), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що не відноситься до території Солом`янського району м. Києва, дані вимоги повинні розглядатись судом за місцем знаходження нерухомого майна, а тому суд приходить до висновку, що матеріали позовної заяви підлягають направленню за територіальною підсудністю до належного суду, а саме до Дарницького районного суду м. Києва (02068, м. Київ, вул. О.Кошиця, 5-А), за місцем знаходження нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 32, 187, 353-354 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди - передати на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва (02068, м. Київ, вул. О.Кошиця, 5-А).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Кушнір С.І.