Єдиний унікальний номер: 223/400/21
Провадження номер: 2-о/223/53/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі:

судді Луньової О.Г.

секретар Буцька С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що його дружина ОСОБА_2 тривалий час хворіла на хронічний пієлонефрит нирок, внаслідок чого, після загострення хвороби, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 68 років, перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Макіївці Донецької області. Документом, що підтверджує факт смерті матері, є дублікат лікарського свідоцтво та довідки про причину смерті № 597 від 10.03.2021 року, що використовуються на тимчасово окупованій території України. Заявнику 08.04.2021 року було відмовлено Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в реєстрації смерті дружини в зв`язку з тим, що заявником пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт смерті його дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області, Україна.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Вугледарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1 та 3 ст. 2 Конституції України визначено, що суверенітет України поширюється на всю її територію, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 24.12.1971 року перебував в зареєстровано шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується дослідженою в судовому засіданні копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 24.12.1971 року відділенням бюро ЗАГС при Ясинуватській с/р Кіровського районного ЗАГСа (а.с.10).

В матеріалах справи міститься копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 , згідно якої місце його проживання зареєстровано в м. Ясинувата Донецької області. Крім того, заявник взятий на облік внутрішньо переміщеної особи в м. Вугледарі Донецької області, що підтверджується довідкою № 108 від 27.11.2018 року (а.с.5-7).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також була громадянкою України, відповідно до копії її паспорту, та була взята на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України в м. Вугледарі Донецької області, що підтверджується копією довідки № твід 24.10.2014 року (а.с.8-9).

Відповідно до дублікату лікарського свідоцтва № 597 від 10.03.2021 року та довідки про причину смерті № 597 від 10.03.2021 року, виданих органами, розташованими на тимчасово окупованій території України, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області. Причиною смерті стала хвороба хронічний калькульозний пієлонефрит (а.с.12, 21).

Крім того, заявнику було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 № НОМЕР_2 від 12.03.2021 року органами, розташованими на тимчасово окупованій території України (а.с.14).

Відповідно до листа Вугледарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 23/21 від 08.04.2021 року заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 в зв`язку з пред`явленням документу, який видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.13).

ОСОБА_3 в письмових поясненнях зазначила, що є сусідкою заявника ОСОБА_1 . З заявником та ОСОБА_2 спілкувалася з 2014 року. Весь час ОСОБА_2 скаржилася на хворобу нирок. ОСОБА_3 вказала, що дружина заявника - ОСОБА_2 , тривалий час хворіла і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області. Про її смерть вона дізналася від ОСОБА_1

ОСОБА_4 в письмових поясненнях пояснила, що знала ОСОБА_2 з дитинства, а також перебуває в дружніх стосунках з заявником ОСОБА_1 . Дружина заявника - ОСОБА_2 , тривалий час страждала на хворобу нирок та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області. Про її смерть ОСОБА_4 дізналася від ОСОБА_1 . На похороні не була в зв`язку з запровадженням карантину.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» передбачено, що правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Надані заявником дублікати лікарського свідоцтва № 597 від 10.03.2021 року та довідки про причину смерті № 597 від 10.03.2021 року, що видані Макіївським відділенням бюро СМЕ Донецької області, суд вважає належними та допустимими доказами у справі, відповідно до ст. 77, 78 ЦПК України, бере до уваги та оцінює разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи висновки ЄСПЛ у справі «Кіпр проти Туреччини».

Надана заявником копія свідоцтва про смерть № НОМЕР_2 від 12.03.2021 року не приймається до уваги судом, оскільки, відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», даний документ не є допустимим доказом у справі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання..

Відповідно до п. 1 Розділу 5 "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Суд дійшов висновку, що заявник є громадянином України, зареєстрований та проживає на території України. Його дружина ОСОБА_2 також була громадянкою України, але перебувала на тимчасово окупованій території України - в м. Макіївка Донецької області, де померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було видано свідоцтво про смерть № НОМЕР_2 від 12.03.2021 року, яке, згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 має для заявника юридичне значення, так як дозволяє йому реалізувати право на отримання свідоцтва про смерть дружини. За таких обставин заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», ст. 258, 259, 263-265, 268, 293-294, 315-317, 319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення після його проголошення негайно направити до Вугледарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та вручити заявнику.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області О.Г.Луньова