02 вересня 2021 року м.Снігурівка
справа №485/716/21
провадження № 2/485/283/21
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Бодрової О.П.,
за участю секретаря с/з Літвінової Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Снігурівка в залі суду справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позов мотивований тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . В даному домоволодінні зареєстрований відповідач, але в будинку не проживає з березня 2019 року та на її неодноразові прохання про зняття з реєстрації м`ясця проживання відмовляється добровільно це зробити.
Вказує на те, що реєстрація відповідача у спірному будинку створює для неї перешкоди для розпорядження належним їй майном, а тому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком за вищевказаною адресою.
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження /а.с.15-16/.
Ухвалою суду від 26 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду /а.с.24-25/.
Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22.04.2021 року /а.с.6/ та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2021 року /а.с.7/.
Згідно записів будинкової книги за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.09.2014 року /а.с.8/.
Згідно акту, складеного комісією Снігурівської міської ради, у присутності власника житлового будинку ОСОБА_1 та сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , встановлено, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично за вказаною адресою не проживає більше двох років.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло, житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст.379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 72 ЖК Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначено, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло.
Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у зазначеному будинку більше двох років без поважних причин, у зв`язку з чим, на підставі положень ч.2 ст.405 ЦК України, втрачає право на користування цим житлом.
За таких обставин позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, ст.72 ЖК України, ст.405 ЦК України та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 258, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 02 вересня 2021 року.
Суддя О.П.Бодрова