Справа № 382/210/21
Провадження №2/382/420/21
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2021 року Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши в судовому засіданні справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Косогор Оксани Миколаївни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

В позові зазначено, що розгляд справи здійснювати без участі позивача.

Відповідачка звернулася із заявою про розгляд справи у її відсутність.

Провадження у справі вікрито за позовною заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу.

Так, в силу вимог ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Отже, виходячи із змісту вказаної норми СК України, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має лише один з подружжя та волевиявлення особи, щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема подання позову про розірвання шлюбу. Тобто, право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.

У пунктах 3, 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що розірвання шлюбу судом відбувається за позовом одного із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК України про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються. Таким чином, при зверненні до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, вона має бути підписана особисто позивачем, який діє від свого імені.

Сімейний кодекс України зазначає, що шлюб може бути припинений внаслідок його розірвання за позовною заявою одного з подружжя (чоловіка або дружини) на підставі рішення суду (ч. 3 ст.105 СК України). Тобто, пред`явлення позовної заяви до суду має бути здійснено безпосередньо одним з подружжя.

Подача представником позивача позову при розірванні шлюбу прямо не встановлена Сімейним кодексом України, будь то розірвання шлюбу за взаємною заявою подружжя в окремому провадженні чи подача позовної заяви одним з подружжя. По-друге, при розгляді сімейних справ суд має враховувати Постанову Пленуму Верховного Суду України від 21.11.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а саме, п. 15 Постанови в якій підкреслюється, що розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі РАЦС.

Таким чином, сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя, або їх обох за їхньою довіреністю, а правила Цивільного кодексу України про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються. Тобто, суд має переконатися у достовірності волевиявлення позивача про намір припинити подружні стосунки, що виключає розірвання шлюбу, як і не передбачена законодавством реєстрація шлюбу через представника.

Тобто, представник у даному випадку має право виконати усі процесуальні дії для подання позову з додатками до суду і отримання судового рішення, проте підписати позов і копії документів має сама особа особисто.

З огляду на викладене, вважаю, що позовна заява не є належним чином оформленою та подана до суду не у відповідності до вимог цивільного процесуального закону, який діє на час подачі заяви.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника) і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним ухвали.

Зважаючи на викладене, та враховуючи вимоги ст.ст.10, 185, 175, 177 ЦПК України, а також те, що матеріали даної справи не містять доказів волевиявлення ОСОБА_1 на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку щодо необхідності надання строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 185 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Позивачу надати строк для усунення недоліків по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, терміном 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Суддя Кисіль О.А.