Справа №265/3749/19
Провадження №2/265/48/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

за участю секретаря судового засідання Онищука О.Є.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини за законом в результаті впливу тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, третя особа: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Борисевич Таїсія Степанівна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя із позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини за законом в результаті впливу тяжкої обставини і на вкрай невігидних умовах. Так в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно. За своє життя дружина не склала заповіт, тому спадкування проводилось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом були він, як законний чоловік, син, відповідач по справі ОСОБА_3 та донька ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач спадщину прийняв, подавши приватному нотаріусу Борисевич Т.С. відповідну заяву. Сам позивач, фактично прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та постійно проживав з дружиною на момент її смерті за однією адресою, однак 18.03.2013 року він подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь відповідача по справі. Відмова від спадщини була вкрай невигідною для нього і була зроблена під впливом тяжкої обставини, оскільки 09.10.2011 року за його участі сталась дорожньо-транспортна пригода під час якої загинули двоє людей. 06.09.2013 року Іллічіським районним судом міста Маріуполя було постановлено вирок, відповідно до якого його було визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та позбавлення права керувати транспортними засобами на два роки. Під час судового слідства потерпілою по вказаному кримінальному провадженню було заявлено цивільний позов про стягнення з нього моральної шкоди в загальній сумі 400 000 гривень. Збіг тяжких обставин, а саме: учать у ДТП, судове слідство по кримінальному провадженню, пред`явлення потерпілою цивільного позову, смерть дружини спонукали його відмовитись від спадкового майна на вкрай невигідних умовах, тим самим позбавивши себе права на отримання належної йому за законом частки спадщини після смерті дружини, вказані обставини дозволяють прийти до висновку, що відмова від спадщини після смерті дружини була вчинена під впливом тяжкої для нього обставини на вкрай невигідних умовах. Після звільнення з місць позбавлення волі та на теперішній час вони з сином, відповідачем по справі, майже припинили спілкування і його дії стали причиною для звернення до суду із вказаним позовом. На підставі наведеного, керуючись вимогами чинного законодавства, просив суд визнати недійсною відмову від прийняття спадщини за законом після смерті його дружини - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 , що була вчинена ним 18.03.2013 року та подана приватному нотаріусу Борисевич Т.С., як таку що вчинена під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах.

Ухвалою суду від 14 червня 2019 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та заборонено приватному нотаріусу вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо спадкового майна, що відкрилось після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 06.08.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини за законом в результаті впливу тяжкої обставини і на вкрай невігидних умовах відкрите провадження та призначене підготовче судове засідання на 30.08.2019 року.

26 листопада 2019 року позивачем по справі ОСОБА_1 подано до суду уточнену позовну заяву про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 20 лютого 2020 року підготовче судове засідання закрито та судовий розгляд справи призначено на 07 квітня 2020 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просили його задовольнити.Крім того представник позивача зазначила, що позивач відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї дружини на користь відповідача для того, щоб воно не було реалізовано у задоволення вимог потерпілих у кримінальної справі відносно позивача за ст.. 286 КК України, яка була на розгляді у той час та за якою він був засуджений та відбував покарання пов`язане з позбавлення волі. Потерпілими по вказаної кримінальної справі було заявлено позов на 400 000 гривень, через розмір позовних вимог позивач був змушений відмовитись від спадщини в результаті впливу тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечуючи проти задоволення позову ОСОБА_1 суду пояснив, що в 2013 році у відношенні його батька, позивача по справі, в провадженні суду перебувала кримінальна справа. Батько не хотів, щоб майно нажите під час спільного проживання із матір`ю було передано для компенсації шкоди потерпілим за кримінальним провадженням, а тому було прийнято рішення про відмову від спадщини. Вказане рішення було прийняте у нотаріуса до винесення вироку у відношенні батька. Нотаріус пропонувала оформити сервітут, однак батько відмовився. Там же, у нотаріуса, батько та сестра відмовились від спадщини на його користь, оскільки під час вступу у спадок необхідно було сплатити велику суму грошей, тому прийняли рішення відмовитись від спадщини на користьодного спадкоємця, оскільки в такому випадку сума є значно меншою. Позов не визнає, оскільки бажає, щоб майно яке було набуте батьками, залишилось у родині і вважає, що батьком скористувались щоб заволодіти вказаним майном.

Третя особа, приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Борисевич Т.С., будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, в судове засідання не прибула, надавши заяву з проханням розглядати справу за її відсутності.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК Українипередбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком відповідача по справі ОСОБА_3 , а також ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Відповідно свідоцтва про укладання шлюбу серія НОМЕР_3 виданого 01.05.1975 року В.Балаклійською сільською радою Харківської області ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управляння юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис №1228.

З дослідженої в судовому засіданні спадкової справи №18/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , початої 18.03.2013 року вбачається, що 18 березня 2013 року до приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Борисевич Т.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті померлої матері ОСОБА_4 звернувся відповідач по справі ОСОБА_3 ..

Також судом встановлено, що 18 березня 2013 року до приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Борисевич Т.С. із заявами про відмову від належної спадщини, яка залишилась після смерті дружини та матері ОСОБА_4 на користь її сина ОСОБА_3 , звернулись позивач по справі ОСОБА_1 та його донька, ОСОБА_5 .

Зміст ст.. ст. 1273, 1274 ЦК України позивачу ОСОБА_1 нотаріусом був роз`яснений.

Також з заяви ОСОБА_1 від 18.03.2013 року вбачається, що останньому було роз`яснені статті 60-65 Сімейного Кодексу України, за якими він має право на отримання свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що залишилась після померлої, яка набута ними під час зареєстрованого шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя.

Позивач ОСОБА_1 відмовився від використання цього права і виділення частки у спільному майна подружжя.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управляння юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 про що складено відповідний актовий запис №799.

Також судом встановлено, що згідно вироку Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 06.09.2013 року, ОСОБА_1 було визнано винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчий установі закритого типу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

Вказаними вироком суду з ОСОБА_1 стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_10 32 450 гривень у відшкодування моральної шкоди, а також з позивача на її користь стягнуто у відшкодування моральної шкоди, спричиненої неповнолітньому ОСОБА_11 32 450 гривень.

Відповідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 21 листопада 2013 року, вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 06.09.2013 року, постановленийстосовно ОСОБА_1 , залишено без змін.

З довідки про звільнення ОСОБА_1 серія ДОН №01510 вбачається, що останні відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 21 січня 2016 року по 16 лютого 2018 року, звільнений умовно-достроково на 2 роки 5 місяців 13 днів.

Відповідно до вимог ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Допитаний в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , відповідно до положень ст.. 92 ЦПК України, в якості свідка суду пояснив, що в 2011 році він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду і згідно заявленого в рамках кримінального провадження цивільного позову, з нього просили стягнути 400 000 гривень у відшкодування спричиненої шкоди. Після вказаної ДТП, від нервового зриву, у ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його дружина ОСОБА_4 . Після її смерті, по закінчені шести місяців, можливо було вступати у спадщину, однак, щоб суд не конфіскував усе майно, він прийняв рішення відмовитись від спадщини на користь дітей. Після того, вони рази із донькою та сином прийшли до нотаріуса, де він та донька відмовились від спадщини на користь відповідача по справі. Потім його було засуджено і він відбував покарання у вигляді 2 років 5 місяців позбавлення волі. Після звільнення він деякий час мешкав у своєї знайомої, а в квартирі по АДРЕСА_3 мешкав його онук разом із родиною, на що він був згодний. В подальшому стосунки між ним та сином погіршились, відповідач по справі, відмовився повертати йому права та машину, а тому він був змушений звернутись до суду із позовом про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини за законом в результаті впливу тяжкої обставини і на вкрай невігидних умовах. На даний час він мешкає у квартирі розташованої по АДРЕСА_3 , а син разом із онуком та їх родинами, мешкають по АДРЕСА_4 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що він дійсно зі згоди батьків та дідуся ОСОБА_1 мешкав у квартирі АДРЕСА_3 . Виїхав з вказаної квартири він у липні 2019 року, коли дідусь став погрожувати викликати поліцію. Щодо обставин відмови дідусем від прийняття спадщини йому нічого не відомо.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Частинами 5 та 6 ст. 1273 ЦК України передбачено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Згідно ч.1 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Частиною 5 передбачено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Статтею 233 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу.

Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнано судом недійним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона скористалась. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів його сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втрати житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що відмова від прийняття спадщини за законом була надана ним в результаті впливу тяжкої обставини і на вкрай невігидних для нього умовах, а саме у зв`язку із існуванням відносно нього кримінального провадження та заявленого в його рамках цивільного позову про відшкодування спричиненої злочином шкоди.

Однак, як було встановлено судом, що позивача було засуджено вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 06.09.2013 року за ч.3 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення.Вказаними вироком суду з ОСОБА_1 було стягнуто грошові кошти у загальній сумі 64 900 гривеньу відшкодування спричиненої злочином шкоди.

При цьому, згідно довідки про звільнення, початком строку відбуття покарання позивачем зазначено 21 січня 2016 року, звільненням 16 лютого 2018 року, а із вказаним позовом позивач звернувся до суду лише у червні 2019 року. Тобто протягом тривалого часу, позивач не звертався до суду з приводу невизнаних або оспорюваних прав щодо визнанняйого відмови від прийняття спадщининедійсною.

З огляду на вищенаведені норми, недійсність правочину є тією рисою, що притаманна правочину у момент його вчинення, а не у зв`язку з обставинами, що виникли пізніше.

Сама по собі зміна думки щодо відмови від спадщини в подальшому не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання такої відмови недійсною.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також у зв`язку із недоведеністю позивачем наявності тяжких обставин та відсутності причинно-наслідкового зв`язку між обставинами наведеними позивачем та укладеним правочином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_3 щодо визнання недійсною відмови від прийняття спадщини за законом в результаті впливу тяжкої обставини і на вкрай невігидних умовах.

На підставі ст. 233, 1273, 1274 ЦК України, керуючись ст.ст.2, 12, 13, 18, 81,89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини за законом в результаті впливу тяжкої обставини і на вкрай невігидних умовах, третя особа: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Борисевич Таїсія Степанівна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 12 квітня 2021 року.

Суддя С.С. Гноєвой