Справа №:755/3406/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.,

учасники справи:

представник боржника - Годованюк О.В.,

представник стягувача - Петренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за скаргою ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , стягувач: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова Андрія Валерійовича,

установив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить скасувати постанову від 08.02.2021 року приватного виконавця про повернення виконавчого документа - виконавчого листа № 755/22611/14-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва 06.07.2020 року, стягувачу. Скарга обґрунтована тим, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова А.В. перебуває зведене виконавче провадження № 62976891, з виконання виконавчого листа № 755/16868/15-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва на стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Енергобанк», правонаступник ОСОБА_1 , боргу за кредитним договором № КФ- від 30.12.2013 року в сумі 4 166 073 грн.; та виконавчого листа № 755/22611/14-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва 06.07.2020 року на стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» боргу за кредитним договором № 28806С134 від 19.10.2006 року в сумі 1 198 887,63 швейцарських франків, проценти - 371 806,50 швейцарських франків, пеню - 8 747 445,88 грн., судовий збір - 3 654,00 грн. Постанова приватного виконавця від 08.02.2021 року про повернення виконавчого документа винесена з порушенням прав ОСОБА_1 , оскільки позбавляє права на отримання коштів від реалізації нерухомого майна боржника, що перебуває в заставі ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» - житловий будинок та земельну ділянку в Київській області. Вважає, що виконавцем не перевірено повноваження представника банку - завірена сумнівною печаткою, відсутні відомості про віднесення активу боржника до категорії непрацюючого.

До суду скаржник не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно процесуального законодавства. До суду прибув представник скаржника, який не дочекавшись судового засідання, залишив приміщення суду, заяв про відкладення чи розгляд справи без його присутності, не подавав.

До суду представник суб`єкта оскарження не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

В судовому засіданні представник стягувача - ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» із скаргою не погодився, просив відмовити у її задоволенні з підстав викладених у запереченнях. Зауважив, що оскаржувана постанова права ОСОБА_1 не порушує.

В судовому засіданні представник боржника із скаргою не погодився, просив відмовити у її задоволенні з підстав викладених у запереченнях. Вважає, що дана скарга носить штучний характер.

Вислухавши пояснення представника банку, представника боржника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Дана скарга подана до Дніпровського районного суду м. Києва 18.02.2021 року.

19.02.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23.02.2021 року по даній справі відкрито провадження.

03.03.2021 року надійшли заперечення від представника боржника.

24.03.2021 року надійшли заперечення від представника банку.

29.03.2021 року подано копію виконавчого провадження.

29.03.2021 року розглянуто клопотання представника скаржника.

09.03.2021 року надійшли матеріали виконавчого провадження.

В суді встановлено, що ОСОБА_1 являється стягувачем за виконавчим листом № 755/16868/15-ц, виданим Дніпровським районним судом м. Києва 13.03.2020 року на примусове стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованості за кредитним договором № КФ- від 30.12.2013 року в сумі 4 166 073 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2020 року у справі № 755/22611/14-ц з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 28806С134 від 19.10.2006 року в сумі 1 198 887,63 швейцарських франків, проценти - 371 806,50 швейцарських франків, пеня - 8 747 445,88 грн., та судовий збір - 3 654,00 грн. 06.07.2020 року видано виконавчий лист.

Виконання виконавчого листа № 755/16868/15-ц та виконавчого листа № 755/22611/14-ц зведено в виконавче провадження, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Іванова А.В.

08.02.2021 року приватним виконавцем Івановим А.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 62963431 - виконавчого листа № 755/22611/14-ц від 06.07.2020 року. В постанові виконавець послався на те, що представник стягувача - ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» подав заяву про повернення виконавчого документу.

В заяві представник ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» про повернення виконавчого документа стягувача послався на п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». З даною постановою ОСОБА_1 не згоден, вважає, що вона порушує його права як стягувача за виконавчим листом № 755/16868/15-ц.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 382 КК України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Ті самі дії, вчинені службовою особою, - караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Згідно статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 30 «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Як було встановлено в суді, стягувач за виконавчим листом № 755/22611/14-ц - ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» подав заяву приватному виконавцю Іванову А.В. про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Дане право є суб`єктивним, і належить лише стягувачу, який являється і заставодержателем нерухомого майна в Київській області.

Оскаржувана постанова не порушує жодних прав ОСОБА_1 в процесі виконання виконавчого листа № 755/16868/15-ц.

Враховуючи вставлені обставини та норми діючого законодавства, судом не було виявлено порушень з боку виконавця.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , стягувач: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова Андрія Валерійовича - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 27.04.2021 року.

Суддя: