Справа №557/317/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Пацко Д.В.,

секретар судового засідання Гуменюк Н.П.,

номер справи 557/317/21,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Гощанська селищна рада,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Гощанської селищної ради про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гощанської селищної ради про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позову, зазначає, що 12 липня 1995 року, був прийнятий в члени КСП ім. Івана Франка в Гощанському районі Рівненської області.

Пропрацювавши в даному колгоспі близько двох місяців, його було направлено на навчання за рахунок колгоспу в Березнівську лісну школу Рівненської області, де навчався там по 29 червня 1996 року та отримав диплом серії ДЗ №013974 за професією лісове господарство.

У період з 28 грудня 1996 року по 27 червня 1998 року проходив службу в лавах радянської армії.

При цьому вказує, що протягом всього періоду, залишався бути членом КСП ім. Івана Франка в Гощанському районі Рівненської області. Жодних рішень щодо виключення ОСОБА_1 з членів колгоспу КСП ім. Івана Франка в Гощанському районі Рівненської області» не приймалося, і відповідно, у трудовій книжці також відсутні записи щодо припинення членства в колгоспі.

09 червня 1993 року КСП ім. Івана Франка в Гощанському районі Рівненської області був виданий державний акт на право колективної власності на землю серії РВ №0013, розмір земельної частки (паю) становить 2,58 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гощанської (колишньої Жаврівської сільської ради) селищної ради Рівненського (Гощанського) району Рівненської області.

При розпаюванні земель ОСОБА_1 не було внесено до списку пайовиків (а саме відсутній в списках Додатку №1 від 09 червня 1993 року, Додатку №2 від 06 лютого 1997 року, Додатку №2.1.1.) та не видано сертифікат про право на земельну частку ( пай) і виділено мені в натурі, хоча зазначає, що мав право на земельну частку (пай) та виділення її в натурі, оскільки на час виходу даного указу був членом вище вказаного підприємства і рішення про виключення його з членів КСП не приймалося.

Про своє порушене право на земельну частку (пай) позивач достовірно та переконливо дізнався лише нещодавно, у грудні 2020 року, оскільки раніше у нього було переконання, що права на пай він не мав.

Відтак, ОСОБА_1 змушений звернутися для відновлення свого порушеного права до суду.

Таким чином, посилаючись на норми права, які містяться в ст. ст. ст. ст. 5 Земельного кодексу 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», п.6 Примірного статуту колгоспу, затвердженого Четвертим Всесоюзним з`їздом колгоспників 25.03.1988, ст.5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 1992 року, просить суд визнати за ним право власності на земельну частку (паю) розміром 2,58 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гощанської (колишньої Жаврівської сілської ради) селищної ради Рівненського (Гощанського) району Рівненської області, згідно державного акту на право на колективної власності на землю № НОМЕР_1 , який виданий КСП «ім. Івана Франка».

Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 11 березня 2020 року, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе ухвалити рішення за правилами ч.3, 4 ст.200 ЦПК України.

У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, технічне фіксування судового засідання не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, 12 липня 1995 року, ОСОБА_1 був прийнятий в члени КСП ім. Івана Франка в Гощанському районі Рівненської області, що підтверджується записом в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 12 липня 1995 року та архівною довідкою від 02 березня 2021 №161, згідно якої, визначено йог відпрацьовані трудові дні.

Згідно даних диплому серії ДЗ №013974 від 29 червня 1996 року, ОСОБА_1 01 вересня 1995 року вступив до Березнівської лісної школи Рівненської області та навчався до 29 червня 1996 року, про що останній отримав вказаний диплом за професією лісове господарство.

У період з 28 грудня 1996 року по 27 червня 1998 року проходив службу в лавах радянської армії, що підтверджується даними Військового білету серії НОМЕР_3 .

З матеріалів справи судом установлено, що 09 червня 1993 року КСП ім. Івана Франка в Гощанському районі Рівненської області був виданий державний акт на право колективної власності на землю серії РВ №0013, розмір земельної частки (паю) становить 2,58 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Жаврівської сільської ради селищної ради Гощанського району Рівненської області.

Згідно відповіді відділу у Гощанському району ГУ Держгеокадастру у Рівненській область від 15.07.2020 року, вартість земельної ділянки складає 92459,37 грн.

Як вбачається із додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року №722-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Рівненської області» Жаврівська сільська рада входить до складу Гощанської територіальної громади. Тобто правонаступником Жаврівська сільської ради, в адміністративних межах якої знаходиться спадкове майно, є Гощанська селищна рада.

Як вбачається зі списків пайовиків, а саме Додатку №1 від 09 червня 1993 року, Додатку №2 від 06 лютого 1997 року, Додатку №2.1.1., ОСОБА_1 відсутній у вказаних списка та не видано сертифікат про право на земельну частку ( пай) і виділено мені в натурі.

Згідно відповіді Жаврівської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 15.08.2019 №483, по Жаврівській сільській раді наявні землі резервного фонду орієнтовно 14,5 га.

Згідно відповіді Гощанської селищної ради №57 від 23 лютого 2021 року, по Жаврівській сільській раді за межами населеного пункту є в наявності землі запасу.

Позивач, вказуючи на те, що членство зберігалося за особами, які тимчасово вибували з колгоспу, що у свою чергу, означало, що колгоспник продовжував користуватися усіма правами, гарантованими для членів колгоспу і тільки з припиненням відносин членства припиняли свою дію і всі внутрішньоколгоспні відносини, тому вважає, що має право на земельну частки (паю) розміром 2,58 в умовних кадастрових гектарах, оскільки виключення з членів колгоспу КСП ім. Івана Франка в Гощанському районі Рівненської області» не приймалося, внаслідок чого звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права.

В оцінці доводів позовної заяви, суд застосовує системний аналіз норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ст. 317, 319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, які мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості), ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність, п. а ч. З ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист права громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення внатурі (на місцевості)земельних ділянок власникам земельних паїв» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Частиною 3 ст. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а документом, що посвідчує вказане право є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» з 1995р. проводилося розпаювання земель КСП ім. Івана Франка в Гощанському районі Рівненської області.

Пунктом 2 Указу Президента України від08.08.1995р.№ 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствами організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта направо колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними.

Відповідно до п. 24 ППВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно з Практикою розгляду судами земельних спорів прийнятою судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України від 01.09.2003, право на земельний пай мають направлені на навчання особи, якщо вони залишилися членами КСП, військовослужбовці строкової служби, якщо вони теж залишилися членами КСП, жінки - члени КСП, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю або пологами чи по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також члени КСП, які займали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства в КСП передбачено його статутом.

Так, правовий статус колгоспника особа могла втратити за заявою про вихід з членів колгоспу на підставі рішення загальних зборів колгоспників та шляхом виключення колгоспника з колгоспу, як крайній захід за систематичне порушення трудової дисципліни, відповідно до п.п. 7, 47 зазначеного Примірного Статуту колгоспу прийнятого Четвертим Всесоюзним з`їздом колгоспників 25 березня 1988 року.

Згідно з п.6 Примірного статуту колгоспу, затвердженого Четвертим Всесоюзним з`їздом колгоспників 25.03.1988, членство в колгоспі зберігається за колгоспниками, які припинили роботу по старості або інвалідності, а також за особами, які тимчасово вибули з колгоспу в випадках направлення на роботу в інші колгоспи, міжгосподарські підприємства і організації, в промисловість або в інші народного господарства на строк, встановлений правлінням колгоспу.

Разом з тим, відповідно до ст.5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 1992 року, членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

Виходячи з викладеного вище, ОСОБА_1 був членом КСП «ім. Івана Франка» в Гощанському районі Рівненської області у момент передачі земель з державної власності у колективну власність КСП «ім. Івана Франка», отже набув право на земельну частку (пай) з дня видачі цього державного акта. В даний час позивач не може реалізувати своє право на земельну частку (пай), зокрема, шляхом відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку, і тому його право на земельну частку (пай) є порушеним, а отже підлягає захисту.

При цьому, суд враховує аргументи позивача наведені на підтвердження обставин, зазначених у позову, оскільки такі не оспорювалися відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів.

Вказані докази, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Гощанської селищної ради про визнання права власності на майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Гощанським МВ УМВС України в Рівненській області від 15 жовтня 2004 року, право на земельну частку (пай) розміром 2,58 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гощанської (колишньої Жаврівської сільської ради) селищної ради Рівненського (Гощанського) району Рівненської області, згідно державного акту на право на колективної власності на землю № НОМЕР_1 , який виданий КСП «ім. Івана Франка».

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Пацко