КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2768/20
Провадження № 2/488/523/21 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.04.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Глубоченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» та Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про визнання недійсним кредитного договору та повернення безпідставно отриманих коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до відповідачів ТОВ «Фінансова компанія «Женева» та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А., в обґрунтування якого вказав, що на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 11.05.2018 р. № 449/К ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Женева» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 7789 від 24.12.2003 р., боржником за яким є позивач по даній справі.

21.11.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. було відкрито виконавче провадження № 60675261 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Женева» заборгованості за кредитним договором № 7789 від 24.12.2003 р. у розмірі 47 780,74 грн. У межах цього виконавчого провадження приватним виконавцем було винесено постанову від 03.12.2019 р. про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку він отримує у ТОВ СП «Нібулон».

16.12.2019 р. між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Женева» було укладено Угоду про визначення розміру заборгованості та порядок його виконання (далі Угода), згідно пунктів 3 та 4 якої сторони узгодили розмір заборгованості за кредитом у сумі - 40 000 грн., які були у повному обсязі сплачені позивачем у визначений в договорі строк. Проте всупереч цьому, із заробітної плати позивача відраховувались кошти на погашення кредитної заборгованості за постановою приватного виконавця, і виконавче провадження було закінчено лише 03.04.2020 р.

Пунктом 8 Угоди визначено, що вона вважається виконаною у разі належного виконання боржником п. 3 цієї Угоди та підписання сторонами Додаткової угоди, яка є невід`ємною частиною цієї Угоди.

16.12.2019 р. між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Женева» було укладено Додаткову Угоду до Угоди про визначення розміру заборгованості та порядок його виконання від 16.12.2019 р. (далі Додаткова угода).

Позивач зазначає, що п. 10 Додаткової угоди за своїм змістом суперечить пунктам 3,4 та 7 Угоди та фактично анулює досягнуті сторонами домовленості щодо визначення розміру кредитної заборгованості у сумі 40 000 грн., та надає відповідачу можливість отримати від позивача більше коштів, ніж визначено укладеною між сторонами Угодою. Зокрема, п. 10 Додаткової угоди визначає, що всі платежі, які надходять від органів виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, вважаються належним виконанням зобов`язань за кредитним договором та не підлягають поверненню та/або врахуванню до суми заборгованості, розмір якої визначений п. 3 Угоди, тобто суперечить суті самої Угоди і домовленості сторін.

Позивач зазначив, що загальна сума безпідставно утриманих з його заробітної плати коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Женева» склала 5 945,25 грн., і відповідач відмовляється їх повернути в позасудовому порядку.

Внаслідок неправомірних дій відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Женева» і того, що він вчасно не відкликав виконавчий лист з примусового виконання, приватним виконавцем Клітченко О.А. було стягнуто з позивача винагороду виконавця у розмірі 10 %, що склала 4 778,07 грн., які були відраховані бухгалтерією ТОВ СП «Нібулон» на підставі постанови приватного виконавця. При цьому з позивача на користь стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Женева» було стягнуто у виконавчому провадженні 5 945,25 грн. За такого, на думку позивача, приватний виконавець мав право на отримання винагороди лише у розмірі 549,52 грн., а не 4 778,07 грн., які були ним стягнуті.

Посилаючись на вищевикладене, на несправедливі умови п. 10 Додаткової угоди та неправомірність дій відповідачів та їх відмову у позасудовому порядку повернути безпідставно отримані кошти, позивач у своєму позові просив:

-визнати недійсним п. 10 Додаткової угоди до Угоди про визначення розміру зобов`язання та порядок його виконання від 16.12.2019 р.;

-стягнути на його користь з ТОВ «Фінансова компанія «Женева» безпідставно отримані кошти у розмірі 5 945,25 грн. та проценти за користування ними у розмірі 96,31 грн.;

-стягнути на його користь з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. безпідставно отримані нею кошти у розмірі 4 183,55 грн. та проценти за користування ними у розмірі 52,80 грн.;

-стягнути на його користь з ТОВ «Фінансова компанія «Женева» та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 2 670 грн. із кожного.

У судове засідання по справі позивач не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Женева» у судове засідання не з`явився, подав відзив, у якому заперечував проти позову через його безпідставність та необґрунтованість, просив відмовити у його задоволенні. Відзив відповідача долучений до матеріалів даної справи.

Відповідач приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. у судове засідання не з`явилася, подала свій відзив, у якому заперечувала проти позову через його безпідставність та необґрунтованість, просила відмовити у його задоволенні. Відзив відповідача долучений до матеріалів даної справи.

Дослідивши доводи сторін та зібрані по справи письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Із матеріалів справи вбачається, що 24.12.2003 р. між ПАТ «Дельта банк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7789, згідно якого останній отримав у користування грошові кошти у розмірі та на умовах, визначених у цьому договорі.

11.05.2018 р. між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Женева» був укладений договір № 449/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, перелік яких наведено у реєстрі Додатку №1 до цього Договору. За цим договором ТОВ «Фінансова компанія «Женева» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7789 від 24.12.2003 р.

На підставі заяви стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Женева» та виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Гамзатової А.А. за № 7526 від 08.11.2019 р., приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. 21.11.2019 р. було відкрито виконавче провадження № 60675261 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Женева» заборгованості у розмірі 47 780,74 грн.

Судом встановлено, що 16.12.2019 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Женева» та ОСОБА_1 була укладена Угода про визначення розміру зобов`язання та порядок його виконання, згідно якої сторони визначили, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Женева» на час укладення Угоди становить 51 488,69 грн. (п. 2 Угоди). Пунктом 3 Угоди сторони погодили, що у строк до 23.12.2019 р. ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості сплачує 40 000 грн. на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Женева». Пунктом 4 Угоди сторони погодили, що за умови належного виконання боржником умов п. 3 цієї Угоди, стягувач не матиме жодних майнових претензій до боржника з приводу заборгованості, що вказана у п. 2 Угоди та зобов`язання з погашення решти заборгованості, а саме 11 488,69 грн., вважатиметься припиненим на підставі ст. 605 ЦК України.

Пунктом 7 Угоди визначено, що вона набирає чинності з моменту її укладення і сторони підтверджують, що ними в належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов цієї Угоди, а у випадку неналежного перерахування коштів, передбачених п. 3 цієї Угоди на банківський рахунок стягувача, ця Угода автоматично припиняється у зв`язку з порушенням Боржником своїх зобов`язань за цією Угодою, обов`язки Стягувача за Угодою припиняються, і він зберігає право на примусове стягнення вказаної у п. 2 Угоди заборгованості та тієї, що виникне у майбутньому, у примусовому порядку.

Угода вважається виконаною у разі належного виконання божником п. 3 Угоди та підписання сторонами Додаткової угоди, яка є невід`ємною частиною цієї Угоди.

16.12.2019 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Женева» та ОСОБА_1 була укладена також Додаткова угода до Угоди про визначення розміру зобов`язання та порядок його виконання від 16.12.2019 р., згідно п. 1 якої було внесено зміни до Угоди, та доповнено її пунктами 9-11, а інші положення Угоди залишені сторонами без змін.

Так, зокрема, пунктом 9 Додаткової угоди сторони погодили, що у разі наявного відкритого виконавчого провадження, стягувач ініціює його закриття тільки після повного виконання боржником умов п. 3 Угоди та отримання стягувачем від боржника підписаних оригіналів Угоди та цієї Додаткової угоди, який направляється боржником на адресу стягувача, зазначену у реквізитах стягувача.

Пунктом 10 Додаткової угоди сторони визначили, що всі платежі, які надходять від органів виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, вважаються належним виконанням зобов`язань за кредитним договором та не підлягають поверненню та/або врахуванню до суми заборгованості, розмір якої визначений п. 3 Угоди.

Із наявних у матеріалах справи квитанцій № 92 від 16.12.2019 р., № 192 від 16.12.2019 р., № 189 від 18.12.2019 р., та № 4 від 20.12.2019 р. вбачається, що позивачем було сплачено у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 7789 грошові кошти на загальну суму 40 000 грн. Це цілком узгоджується із п. 3 Угоди, в якій сторони погодили розмір кредитної заборгованості у 40 000 грн., та строк здійснення таких платежів позивачем до 23.12.2019 р.

За такого, в силу п.4 Угоди, зобов`язання позивача за кредитним договором є припиненими. Даючи правову оцінку підставі припинення зобов`язання за даною Угодою, та не виходячи за межі позовних вимог, суд вважає, що вони припиняються не на підставі ст. 605 ЦК України (прощення боргу), як це визначено у п. 4 Угоди, а на підставі ст. 600 ЦК України (переданням відступного), виходячи із такого.

В силу статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу І книги п`ятої "Зобов`язальне право" Цивільного кодексу України, норми якої передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609).

Відповідно до ст. 600 ЦК України зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Зі змісту наведеної норми суд робить висновок, що передання відступного це така підстава припинення зобов`язання, яка полягає в переданні майна, грошей, робіт, послуг, інших благ взамін його виконання, заснована на домовленості сторін зобов`язання, відповідно до якої встановлюється розмір, строки і порядок такої заміни. Предметом відступного можуть бути гроші та інші відчужувані об`єкти.

Припинення зобов`язання прощенням боргу регулюється ст. 605 ЦК України, яка визначає, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Виходячи із такого, прощення боргу полягає у тому, що кредитор звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором нічого не вимагаючи взамін, тобто головною ознакою цього є безоплатність. У цьому полягає його відмінність від інших підстав для припинення зобов`язання, зокрема, від передання відступного. При прощенні боргу зобов`язання за договором припиняються і такий договір буде вважатися виконаним.

Відповідно до статті 605 ЦК України, прощення є безумовним одностороннім правочином.

Як встановлено судовим розглядом, анулювання боргу у даному випадку відбулося за умови виконання позивачем платіжних зобов`язань, отже фактичні дії, вчинені сторонами на виконання домовленості мали двосторонній умовний (оплатний) характер, що притаманні для правочину, передбаченого статтею 600 ЦПК України, а саме, припинення зобов`язань внаслідок передання відступного (грошей, майна тощо).

Крім того, правовий зміст вчинених сторонами дій - сплата позивачем певної суми в обумовлені строки і припинення відповідачем дії кредитного договору не відповідають ознакам правочину анулювання (прощення) боргу, а відповідають ознакам передання відступного, розмір якого та строки передачі були узгоджені сторонами кредитного договору.

За такого, в силу п. 9 Додаткової угоди, стягувач - ТОВ «ФК «Женева» мав би ініціювати процедуру закінчення виконавчого провадження № 60675261 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Женева» заборгованості у розмірі 47 780,74 грн., яке перебувало на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. Між тим, така заява була направлена стягувачем лише після неодноразових звернень позивача, і надійшла до приватного виконавця 03.04.2020 р., після чого нею була винесена постанова від 03.04.2020 р. про закінчення виконавчого провадження за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судовим розглядом встановлено, що в межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем Клітченко О.А. була винесені постанова від 21.11.2019 р. про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 4 778,07 грн. (10% від суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом), та постанова від 03.12.2019 р. про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, які він отримує у ТОВ «СП «Нібулон» у розмірі 20 % від заробітної плати.

Із наявної у матеріалах справи довідки №3834/3-20/10 від 13.03.2020 р., виданої ТОВ «СП «Нібулон», вбачається, що із заробітної плати позивача було відраховано:

-у грудні 2019 р. 477,81 грн. винагорода приватного виконавця; 3 008,31 грн. в рахунок погашення заборгованості і 400 грн. витрати на проведення виконавчих дій;

-у січні 2020 р. - 477,81 грн. винагорода приватного виконавця; 2 936,94 грн. в рахунок погашення заборгованості;

-у лютому 2020 р. 3 822,45 грн. винагорода приватного виконавця.

Всього було утримано 11 123,32 грн., із яких винагорода приватного виконавця - 4 778,07 грн. і у рахунок погашення заборгованості утримано - 5 945,25 грн.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ від 12.05.1991 р. (далі Закон), - продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Аналогічна норма закріплена ст.15 ЦК України, яка передбачає право особи на захист судом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права. Одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину (договору).

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Зі змісту п. 10 укладеної між сторонами Додаткової угоди до Угоди про визначення розміру зобов`язання та порядок його виконання від 16.12.2019 р. вбачається, що він суперечить змісту Угоди про визначення розміру зобов`язання та порядку його виконання від 16.12.2019 р., зокрема, п. 3 та п. 4. Так, п. 10 Додаткової угоди надає право стягувачу - ТОВ «ФК «Женева» отримати від боржника ОСОБА_1 у відшкодування заборгованості за кредитним договором № 7789 від 24.12.2013 р. більше грошових коштів, аніж це було узгоджено ними у п. 3 Угоди, а саме 40 000 грн., та надає право стягувачу не повертати боржнику кошти, сплачені ним понад 40 000 грн. та не враховувати їх до суми кредитної заборгованості.

Суд вважає, що тим самим п. 10 Додаткової Угоди суперечить самій суті укладеної угоди, адже фактично зводить нанівець досягнуті сторонами домовленості щодо визначення суми боргу та спричиняє істотний дисбаланс договірних прав між боржником та стягувачем на шкоду останньому.

За такого кошти, отримані відповідачем понад узгоджену сторонами суму 40 000 грн. (згідно п. 3 Угоди), на думку суду, підпадають під визначення безпідставно набутого майна. Суд виходить із того, що відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного за недійсним правочином та про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Виходячи із такого, 5 945,25 грн., які були стягнуті з позивача на користь ТОВ «ФК «Женева» у межах виконавчого провадження, за своєї правовою природою є такими, що отримані безпідставно, та підпадають під визначення ст. 1212 ЦК України, тому підлягають поверненню позивачеві.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст.536 ЦК).

Згідно ст.536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В даному випадку розмір процентів за користування грошовими коштами законом не передбачено, тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати ВС у справі № 910/10156/17 від 10.04.2018 року.

Розрахунок 3% річних здійснюється за такою формулою - [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році].

Так, відповідно до довідки ТОВ СП «Нібулон» 08.01.2020 року на погашення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Женева» було утримано 3008,31 грн., тому розмір відсотків за період з 08.01.2020 року по 06.08.2020 року на суму 3008, 31 грн. становитиме - 52,27 грн.

06.02.2020 р. із заробітної плати позивача в рахунок погашення кредитної заборгованості було стягнуто 2936, 94 грн., тому за період з 06.02.2020 ропу по 06.08.2020 року розмір процентів за користування цією сумою становитиме - 44, 04 грн.

Загальний розмір 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача ТОВ «ФК «Женева» становить 96,31 грн. (52,27 + 44, 04).

Судом також встановлено, і таке підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. у межах виконавчого провадження № 60675261 було стягнуто з боржника, позивача по даній справі ОСОБА_1 суму винагороди виконавця у розмірі 10% від суми боргу за виконавчим листом, а саме - у розмірі 4778 грн.07 коп.

Ця сума була відрахована бухгалтерією ТОВ СП «Нібулон» на підставі постанови приватного виконавця.

В силу ч.ч. 1-4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» № 1403-УІІІ від 02.06.2016 р., за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 5 ст. 31 Закону № 1403-УІІІ, - якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Кабінет Міністрів України своєю постановою № 643 від 08.09.2016 р. затвердив Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок), що визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.

Пунктом 19 цього Порядку визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Враховуючи викладене і те, що приватним виконавцем у межах виконавчого провадження було фактично стягнуто з боржника лише 5945,25 грн., то вона мала право на отримання винагороди в сумі 594, 52 грн. (10% від стягнутої суми), а не на 4778,07 грн., як було стягнуто. Безпідставно приватним виконавцем було стягнуто 4 183,55 грн. (4778,07 - 594, 52), які суд знаходить такими, що підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України з мотивів, що викладені судом вище.

Також суд знаходить обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з приватного виконавця процентів за користування безпідставно отриманими ним грошовими коштами за період з 06.03.2020 року по 06.08.2020 р., що складає - 52 грн. 80 коп.

З урахуванням викладеного суд знаходить позов ОСОБА_1 обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню .

Доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судові витрати, а судові витрати, понесені відповідачами, суд не відшкодовує. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що позивач не сплачував судовий збір при подачі позову на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому з відповідачів в прибуток держави слід стягнути судовий збір, у розмірі по 840,80 грн. із кожного.

Щодо витрат на правову допомогу, які позивач просив стягнути з відповідачів, то суд не вбачає підстав для їх стягнення через відсутність документального підтвердження.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним пункт 10 Додаткової Угоди до Угоди про визначення розміру зобов`язання та порядок його виконання від 16.12.2019 р., який був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Женева» та ОСОБА_1 .

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Женева» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у розмірі 5 945,25 грн. та проценти за користування ними у розмірі 96,31 грн., а всього стягнути на загальну суму 6 041,56 грн.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у розмірі 4 183,55 грн. та проценти за користування ними у розмірі 52,80 грн., а всього стягнути на загальну суму 4 236,35 грн.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Женева» в прибуток держави судовий збір у розмірі - 840,80 грн.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни в прибуток держави судовий збір у розмірі - 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», 04071 м. Київ, вул. Верхній Вал 28/12, .

Відповідач Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, 02002 м. Київ, вул. Раїси Окіпної 4, корпус А, офіс 35 А, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Л.І. Селіщева