ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/1081/21
номер провадження 2-з/695/21/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.,

за участі секретаря Розпутньої І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Янтарь», ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Кравченок С.В. про визнання договорів недійсними та скасування рішення про реєстрацію, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Янтарь», ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними та скасування рішення про реєстрацію.

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_3 . Заявниця успадкувала акції ПрАТ «Янтарь» з часткою у статутному фонді 54767,00 грн.

Перед вступом у спадкування позивачкою була проведена оцінка нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ПрАТ «Янтарь». Відповідно до оцінки вартість нежитлової будівлі складала 627000,00 грн., що еквівалентно 22339,24 доларам США.

У березні 2021 року, під час замовлення повторно оцінки вказаного приміщення заявниці стало відомо, що приміщення рахується за ПрАТ «Янтарь» та ОСОБА_2 .

Відповідно до оцінки майна від 01.04.2021 року вартість нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , складає 698000,00 грн., що еквівалентно 25087,51 доларам США.

На запити від компетентних органів заявниця отримала копії договорів №22 від 17.01.2018 року, № 23 від 18.01.2018 року, заяви ОСОБА_4 , рішення про реєстрацію, інформацію з реєстру прав на нерухоме майно.

Відповідно до договору №22 купівлі-продажу частки у праві власності на нежитлову будівлю від 17.01.2018 року директором ОСОБА_4 було здійснено продаж 1/2 частини нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 за 96216,00 грн. Балансова вартість всього приміщення згідно договору складає 192431,35 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу № 23 від 18.01.2018 року директором ОСОБА_4 було здійснено продаж 1/2 частини нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 за 9621,00 грн.

Реєстрація договорів №22 від 17.01.2018 року та № 23 від 18.01.2018 року, укладених між ПрАТ «Янтарь» та ОСОБА_2 була здійснена 04.04.2018 року.

Попередній власник ПрАТ «Янтарь» продовжує користуватися вказаним приміщенням без наявних на те підстав.

Відповідно до річного звіту за 2018 рік від 25.04.2019 року ПрАТ «Янтарь» за звітний рік оплату за договорами № 22 від 17.01.2018 року та № 23 від 18.01.2018 року не отримало. Про продаж основних засобів будівлі і споруди інформація відсутня. Про оренду будівлі, в якій здійснюється безпосередня господарська діяльність, та відповідний договір оренди вказаної споруди, відомості відсутні.

Заявниця вважає, що продаж нежитлової будівлі, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено по заниженій ціні.

Заявник стверджує, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 (предмет оскаржуваних договорів купівлі-продажу) і позивач як акціонер та інші акціонери в кількості 54 особи будуть позбавлені права повернути майно з чужого незаконного володіння.

Тому з метою повернення майна з чужого незаконного володіння, недопущення істотного ускладнення або унеможливлення виконання рішення, заявник просить накласти арешт на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали цивільної справи та заяви про забезпечення позову судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню в зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Положеннями статті 150 ЦПК України передбачено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Отже, особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись з заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Як вбачається з поданої до суду заяви, заявник вказує, що в нього є побоювання про те, що ОСОБА_2 може відчужити нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 (предмет оскаржуваних договорів купівлі-продажу) і вона як акціонер та інші акціонери в кількості 54 особи будуть позбавлені права повернути майно з чужого незаконного володіння, тому просить накласти арешт на вказане майно.

Дана заява обґрунтована лише припущеннями щодо можливих дій відповідача у справі та не обґрунтовується належними і допустимими доказами в розумінні статей 76-80 ЦПК України. Разом з тим, норми цивільного процесуального права зобов`язують учасників справи доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог.

Заявником ОСОБА_1 не наведено обґрунтування щодо необхідності саме накладення арешту як заходу забезпечення позову.

Заявником зазначається, що у вказаній будівлі здійснює безпосередню господарську діяльність ПрАТ «Янтарь», проте заявником не наведено доказів того, яку саме господарську діяльність веде ПрАТ «Янтарь» і що накладення арешту на спірне майно не буде перешкоджати господарській діяльності відповідача.

Також заявником не надано належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову. Посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У зв`язку з викладеним, заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 ПрАТ «Янтар», ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Кравченок С.В. про визнання договорів недійсними та скасування рішення про реєстрацію відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя М.Ю. Степченко