Справа № 694/493/21
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2021 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Сакун Д.І. розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася м. Звенигородка, зареєстрована: АДРЕСА_2 номер НОМЕР_1 ,Тел.. НОМЕР_2 ,Електр. адреса та пошта відсутні) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився м. Звенигородка, зареєстрований: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання невідоме, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Звенигородським РВ УМВС 29.08.2008р. засоби зв`язку невідомі ), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

18.03.2021 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що що 25.07.2001 року вона придбала квартиру АДРЕСА_2 та стала власником цієї квартири. В даному будинку окрім неї зареєстрований, але приблизно з 2013 року по даний час не проживає її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її син (відповідач) виїхав на заробітки в Польщу влітку 2013 року на заробітки, а звідти із цивільною дружиною, з якою познайомився в Польщі, поїхав по її місцю проживання осінню 2013 року в м. Луганськ, територія якого в даний час окупована. При переїзді в м. Луганськ син їй зателефонував та повідомив, що він буде проживати з цивільною дружиною в м. Луганську, після цього ми ще з ним спілкувалися, а з часу антитерористичної операції зв`язку не підтримуємо. Відповідач зареєстрований, але фактично не проживає у її будинку майже 8 років, не бере участі у його утриманні, що спричиняє їй певні незручності. Окрім цього, в даний час вона вирішує продати квартиру та думала виписати сина. Але у військкоматі їй повідомили, що без сина, вони зняти з обліку його не можуть, а відповідно не можуть зняти з реєстрації, та запропонували звернутися до суду.

Відповідач був належно повідомлений про розгляд справищо підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, а також відповідач був повідомлений про розгляд справишляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.03.2021 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення.

У суді встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.07.2001 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Згідно акту складеного депутатом Звенигородської міської ради Лебединцем С.М. в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 але з 2013 року за даною адресою не проживає. (а.с.9).

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін.

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Житловим Кодексом.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім`ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2ст. 64 Житлового КодексуУРСР).

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст.379 ЦК України).

Згідно Правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6- Частиною першою статті 383ЦК України та статтею 150ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з цього, необхідно зазначити наступне: оскільки, вказана квартира не є місцем проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що встановлено судом, тому його можливо визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладене суд вважає, позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим в позовній заяві не міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак, судовий збір з останнього не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 71-72 ЖК України, ст. ст. 4, 12, 81, 141, 223, 258-260, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася м. Звенигородка, зареєстрована: АДРЕСА_2 номер НОМЕР_1 ,Тел.. НОМЕР_2 ,Електр. адреса та пошта відсутні) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився м. Звенигородка, зареєстрований: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання невідоме, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Звенигородським РВ УМВС 29.08.2008р. засоби зв`язку невідомі ), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився м. Звенигородка, зареєстрований: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання невідоме, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Звенигородським РВ УМВС 29.08.2008р. засоби зв`язку невідомі), таким що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 23.04.2021.

Суддя Д.І. Сакун