печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Ситику Р.В.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» (далі - відповідач, ПАТ «Українська інноваційна компанія»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 1 484 129,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.06.2013 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (далі - ПАТ «Український інноваційний банк»; у подальшому найменування якого було змінено на ПАТ «Українська інноваційна компанія») було укладено договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи «Тільки для своїх» № 13-20459 на суму 64 500,00 доларів США, строком по 09.06.2014 року, з автоматичним продовженням. 24.12.2015 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 934 «Про віднесення ПАТ «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних». На підставі вказаної постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 року № 934 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.12.2015 року було прийнято рішення № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Український інноваційний банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Український інноваційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.12.2015 року по 24.03.2016 року, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Український інноваційний банк». 13.04.2016 року позивачем було отримано від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. Отже, після 13.04.2016 року виконані зобов`язання відповідача становлять 55 803,32 доларів США. Разом з тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 року у справі № 826/1162/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 року, визнано незаконним та скасовано постанову Правління Національного банку України № 934 від 24.12.2015 року та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Український інноваційний банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». За таких обставин, позивач вважає, що заборгованість відповідача становить 1 484 129,53 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2019 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про стягнення заборгованості залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

03.07.2019 року представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.07.2019 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про стягнення заборгованості, та підготовче засідання у справі призначено на 03.02.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2020 року, у зв`язку із неявкою представника відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 12.05.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.05.2020 року у зв`язку з неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 10.09.2020 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2020 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про стягнення заборгованості до перегляду ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04.07.2019 року в апеляційному порядку.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.09.2020 року відновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про стягнення заборгованості, та підготовче засідання у справі призначено на 21.12.2020 року.

У зв`язку із помилковим призначенням справи на день перебування головуючого судді у відпустці, про що 14.09.2020 року секретарем судового засідання Рябцовою Ю.О. складено довідку, підготовче засідання призначено на 23.02.2021 року.

14.12.2020 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Пилипа В.М. надійшло клопотання, без застосування електронного цифрового підпису, про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про стягнення заборгованості, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 07.06.2021 року.

07.06.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Вітрука М.А. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 07.06.2021 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2021 року у зв`язку з неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 02.11.2021 року.

02.11.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Вітрука М.А. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 02.11.2021 року, без фіксування технічними засобами, в якій останній зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

В судове засідання 02.11.2021 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Представник позивача у заяві від 02.11.2021 року просив розглядати справу без фіксування технічними засобами.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, причини неявки суду не повідомили, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що 06.06.2013 року між ПАТ «Український інноваційний банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи «Тільки для своїх» № 13-20459 (строковий вклад з фіксованою процентною ставкою по термінах, з автоматичною пролонгацією без права поповнення, зі сплатою процентів щомісячно) (далі - Договір від 06.06.2013 року № 13-20459), відповідно до умов якого цей Договір регулює умови відкриття, обслуговування та закриття банківського вкладного (депозитного) рахунку, який відкривається Банком на імя Вкладника для внесення (зарахування) коштів у розмірі 64 500,00 доларів США, а також порядок внесення коштів, умови, строк знаходження і порядок повернення коштів Вкладнику та сплати процентів за користування вкладом. Банк приймає від Вкладника грошові кошти на строк з 06.06.2013 року по 09.06.2014 року з нарахуванням процентів за користування коштів.

Факт внесення коштів ОСОБА_1 на вкладний рахунок підтверджується меморіальним ордером № 5441323 від 10.06.2013 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Український інноваційний банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», прийнятого на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 року № 934 «Про віднесення ПАТ «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних» розпочато процедуру виведення ПАТ «Український інноваційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.12.2015 року по 24.03.2016 року (включно); призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговані всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Український інноваційний банк», визначені Законом, зокрема ст. ст. 37-39 Закону, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білій І. В. строком на три місяці з 25.12.2015 року по 24.03.2016 року (включно).

22.03.2016 року Правлінням Національного банку України прийнята постанова № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український інноваційний Банк».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 року у справі № 826/1162/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 року, визнано незаконним та скасовано постанову Правління Національного банку України № 934 від 24.12.2015 року та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 року вищевказані судові рішення залишені без змін.

Постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 року зазначені судові рішення скасовані, у задоволені позову відмовлено. Висновки Верховного Суду України про необхідність скасування попередніх судових рішень мотивовані тим, що позов був пред`явлений неналежним позивачем.

У зв`язку з наведеним, ПАТ «Українська Інноваційна Компанія» звернулась до суду з позовом до Національного Банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2017 року у справі № 826/14033/17 визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного Банку України від 24.12.2015 року № 934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних», визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 року № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування тимчасового адміністратора банку». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 року постанова Окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року залишена без змін.

Постанова Правління Національного Банку України № 180 від 22.03.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» з моменту її прийняття скасована постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 року у справі № 826/5325/16. Цим же рішенням визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.03.2016 року № 385 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» з моменту його прийняття.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 року та ухвалою Вищого адміністративного Суду від 23.11.2016 року вказана постанова залишена без змін.

13.07.2016 року згідно рішення загальних зборів акціонерів змінено назву та види діяльності Банку, а саме: з ПАТ «Укрінбанк» на ПАТ «Укр/ін/ком», про що внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців. Крім того, змінено також юридичну адресу місцезнаходження товариства.

Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Укр/ін/ком» від 28.03.2017 року змінено найменування товариства як юридичної особи з «Публічного акціонерного товариства «Укр/ін/ком» на «Публічне акціонерне товариство «Українська Інноваційна Компанія». Відповідні зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 року у справі № 925/698/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо переходу прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «Українська інноваційна компанія», зробила висновок, що зміна назви акціонерного товариства (банку) без зміни його організаційно-правової форми, виключення з його назви слова «банк», виключення з видів його діяльності «діяльності комерційних банків» (КВЕД: 64.19) не є ані перетворенням цієї юридичної особи у розумінні ст. 108 ЦК України (ст. 87 Закону про акціонерні товариства), ані виділом у розумінні ст. 109 ЦК України (ст. 86 Закону про акціонерні товариства), ані припиненням шляхом злиття, приєднання або поділу в розумінні ст. 106 ЦК України (ст. ст. 83-85 Закону про акціонерні товариства). Попри те, що правовий висновок щодо застосування норм права у справі № 914/3587/14 (постанова від 24.04.2019 року) Велика Палата Верховного Суду зробила стосовно зміни найменування (типу) акціонерних товариств з відкритого або закритого на публічне або приватне, Велика Палата Верховного Суду не бачить підстав відходити від правового висновку, зробленого у мотивувальній частині зазначеного судового рішення (пункт 50), відповідно до якого сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи.

Отже, в результаті організаційних змін банку від 13.07.2016 року та від 28.03.2017 року нова банківська установа, відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність», не утворилась. ПАТ «Український інноваційний банк» у встановленому законом порядку не було припинено чи змінено на ПАТ «Укр/ін/ком», відтак, ПАТ «Укр/ін/ком» не набуло прав банку.

За приписами ч. 4 ст. 91 ЦК України, цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

У ст. 1058 ЦК України зазначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України (ст. 1061 ЦК України).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою (ст. 512 ЦК України).

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. І тільки в разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (ч. 1 ст. 104 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» реорганізація банку - злиття, приєднання, виділення, поділ банку, зміна його організаційно-правової форми (перетворення), наслідком яких є передача, прийняття його майна, коштів, прав та обов`язків правонаступникам. Ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували правонаступництво ПАТ «Українська інноваційна компанія» прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний Банк».

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, позивачем не надано будь-яких достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Позивач клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи викладене, зважаючи на те, що позов подано до неналежного відповідача, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в позові відмовлено, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження понесення судових витрат, то судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 22, 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 200, 259, 263-265, 273, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про стягнення заборгованості - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія», вул. Сметаніна, буд. 3-А, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., 93404, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 22.11.2021 року.

Суддя І.В. Григоренко