Справа № 580/1533/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2021 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Линник О.С., із участю секретаря судових засідань Ноздріної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Лебединського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції України (м.Суми) Матюк Яна Борисівна, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

09.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із указаною скаргою, яку мотивував тим, що за заявою ОСОБА_2 Лебединським районним судом 27.07.2018 було видано судовий наказ за №2-н/580/26/18 (ц/с 580/1533/18) про стягнення із нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На чинну на той час адресу його реєстрації (чинна по теперішній час) копія наказу не надсилалась. Офіційна дата вручення судового наказу - 04.09.2019, про що у матеріалах цивільної справи 580/1533/18 є відповідна відмітка за його особистим підписом.

Дата звернення ОСОБА_2 до Лебединського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України (м.Суми) йому невідома, а відомо, що виконавче провадження по стягненню аліментів проводилось й проводиться) державним виконавцем Лебединського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України (м.Суми) Матюк Я.Б.

На початку 2019 року державним виконавцем Матюк Я.Б. накладено обмеження на використання належного йому на території України майна без його повідомлення чи попередження належним чином.

Він постійно проживає на території Російської Федерації, зареєстрований у Російській Федерації, має громадянство Російської Федерації та місце постійного працевлаштування у Російській Федерації.

Державний виконавець Матюк Я.Б. обізнана із інформацією про місце його проживання та реєстрації, принаймі із липня 2019 року (відповідно до інформування відділу поліції у м.Лебедин про місце знаходження розшукуваної особи. Розшук було ініційовано суддею Лебединського районного суду Баклановим Р.В. за заявою ОСОБА_2 .

До цього часу ні позивач, ні Лебединський міськрайонний відділ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України (м.Суми) не надіслали на адресу його реєстрації (єдиної та чинної із вересня 2014 року) жодного документа, який інформував би його про існування заборгованості, чи мав будь-яке відношення до виконання вказаного судового наказу, жодної інформації, жодного нагадування, жодної пропозиції, жодного попередження, жодної постанови про нарахування пені чи накладення штрафу.

Заявник скарги вважає, що у діях державного виконавця ОСОБА_4 він вбачає упереджене ставлення до його особи, ігнорування службової інформації, що має безпосереднє відношення до справи, нехтування вимогами чинного законодавства України та міжнародного законодавства, а також спробу полегшення здійснення своєї професійної діяльності за рахунок винайдення власного оригінального способу виконання судового рішення.

За указаних обставин заявник скарги просив:

- скасувати усі постанови про нарахування пені чи штрафу, видані Лебединським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) по заборгованості згідно судового наказу №2-н/580/26/18 від 27.07.2018 як такі, що були винесені до 04.09.2020 (дата отримання мною судового наказу) та не були звернуті за належністю;

- скасувати усі постанови про нарахування пені чи штрафу, видані Лебединським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) після 15.07.2019, як такі, що не відносяться до виконавчого провадження у цивільній справі №580/1533/18 у зв`язку із втратою чинності за заявою позивача резолютивної частини судового наказу щодо способу стягнення аліментів;

- скасувати заборгованість, нараховану Лебединським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми), починаючи із 15.07.2019, як таку, що нарахована згідно судового наказу №2-н/580/26/18 від 27.07.2018, відповідна частина якого втратила свою чинність у зв`язку із прийняттям судового рішення за заявою позивача у цивільній справі №580/1682/19;

- скасувати обмеження на його майно, накладені Лебединським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби, згідно заяви позивача, а саме на належний йому житловий будинок у АДРЕСА_1 та належний йому автомобіль, залишивши чинним обмеження щодо належної йому квартири у АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати державного виконавця Лебединського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) Матюк Яну Борисівну виконати перерахунок заборгованості по виплаті аліментів згідно судового наказу із 27.07.2018 по 15.07.2019 виключно із розрахунку 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку;

- зобов`язати державного виконавця Матюк Я.Б. виконати належним чином прийняте згідно заяви ОСОБА_2 рішення Лебединського районного суду 18.12.2019 у цивільній справі №580/1682/19 та звернути стягнення аліментів на доходи боржника у порядку, встановленому діючим законодавством України та міжнародним законодавством.

Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 18.08.2020 у справі за вищевказаною скаргою було відкрито провадження та скарга призначена до судового розгляду (а.с.56).

26.08.2020 від Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) надійшла письмова позиція (відзив) щодо поданої скарги, у якій начальник Лебединського міськрайонного відділу ДВС просить відмовити у задоволенні скарги щодо оскарження дій виконавчого провадження (а.с.71-74).

У порядку судового доручення (а.с.66,67, 93-105) заявник скарги у своєму письмовому поясненні із приводу указаного відзиву указав, що обставини, викладені у відзиві не відповідають дійсності. Постанови по виконавчому провадженню він не отримував, оскільки з 10.11.2014 постійно зареєстрований та проживає у АДРЕСА_3 . Вважає постанови, що прийняті у межах виконавчого провадження незаконними, також не погоджується із розрахунком заборгованості, просив задовольнити його скаргу.

02.03.2021 заявник скарги подав до суду заяву, згідно якої скоригував свої вимоги, виклав їх у наступній редакції, які просить задовольнити, а саме:

1) припинити виконавче провадження по стягненню аліментів АСВП №57130974, розпочате Лебединським міськрайонним відділом ДВС, скасувавши при цьому як такі, що були прийняті із порушенням чинного законодавства України усі постанови, включаючи постанови на обмеження щодо використання чи арешту належного йому майна, представлені у наданому пакеті документів по справі з виконавчого провадження АСВП №57130974 (від 10.01.2019, 05.09.2019, 22.10.2019 тощо), а також присутні за змістом, але відсутні фактично у матеріалах справи (від 04.09.2018 індексний номер 57130974, від 29.05.2019 індексний номер 47097993), винесені у відношенні нього та його майна у процесі даного виконавчого провадження;

2) видалити із Єдиного реєстру боржників України усі відомості щодо нього та належного йому майна, внесені Лебединським міськрайонним відділом ДВС 10.01.2019 відповідно до повідомлення за №355 148 (стор.12 справи);

3) притягнути до відповідальності та ініціювати перевірку професійної відповідності займаним посадам начальника Лебединського міськрайонного відділу ДВС Жалдак А.В. та державного виконавця Матюк Я.Б.

Заявник скарги у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій повідомив, що не має можливості взяти участь у судовому засіданні, просив розглянути скаргу за його відсутності, узявши до уваги те, що у резолютивних судові рішення (судовий наказ від 27.07.2018 та судове рішення від 18.12.2019) не передбачають його безпосередніх дій, самі по собі не можуть бути підставою для нарахування будь-якої заборгованості та арешту належного йому майна. Виконання указаних рішень проводиться із грубим порушенням діючого законодавства одноосібно, без повідомлення боржника , у спосіб не звернення рішень до виконання за належністю, таємного нарахування заборгованості та подальшого таємного (навіть постанови про накладення арешту відсутні) арешту майна. Виникнення заборгованості стало наслідком безпосередніх дій державного виконавця, але ніяк не його ухилення, як стверджується у численних документах у справі. Указані рішення були прийняті стосовно громадянина Російської Федерації, яким він є із травня 2017 року, постійно проживає на території Російської Федерації. Виконання рішень не проводяться у зв`язку із не підписанням Російською Федерацією Міжнародної конвенції про стягнення аліментів. На даний час стягнення не проводиться, на належне йому майно накладено арешт, який не може бути реалізований. Наскільки йому відомо, заінтересована особа ОСОБА_2 до компетентного суду Російської Федерації, як і у Федеральну службу судових приставів, щодо виконання указаних рішень не зверталася (а.с.140).

Заінтересована особа державний виконавець Матюк Я.Б. у судове засідання не з`явилася, її неявка суду не відома, свою позицію із приводу скарги виклала у відзиві (а.с.71-74).

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання вкотре не з`явилася, неодноразово належним чином повідомлялася (а.с.76,134,135), будь-яких заяв до суду не подавала, її позиція із приводу скарги суду не відома.

Ураховуючи заяву та пояснення заявника скарги, письмову позицію органу ДВС, неявку стягувачки без поважної причини, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, із огляду на наступне.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На підставі матеріалів виконавчого провадження АСВП №57130974, розпочатого Лебединським міськрайонним відділом ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) установлено, що виконавче провадження було розпочато на підставі судового наказу судді Лебединського районного суду Сумської області Бакланова Р.В. від 27.07.2018 (справа №580/1533/18 провадження №2-н/580/26/18) про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 17.07.2018 і до його повноліття, який був звернутий до виконання стягувачкою ОСОБА_5 (а.с.19,20).

Виконавче провадження за указаним судовим наказом було відкрито 04.09.2018 державним виконавцем Матюк Я.Б. за №57130974, копія якого була надіслана сторонам виконавчого провадження (а.с.21,29)

11.09.2018 державним виконавцем був здійснений вихід на місце проживання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , указаного у виконавчому документі та установлено, що боржник тривалий час за даною адресою не проживає, місцезнаходження його невідоме (а.с.22)

10.01.2019 державним виконавцем Матюк Я.Б. винесені постанови про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, у праві керування транспортними засобами (а.с.25-28).

10.01.2019 на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) державним виконавцем Матюк Я.Б. було надіслано повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників (а.с.32).

22.01.2019 органом ДВС зроблено запити щодо реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наявності у останнього закордонного паспорту та зміну реєстрації (а.с.30.31).

У своїй відповіді управління державної міграційної служби України в Сумській області повідомило, що гр.. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по питанню документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон не звертався (а.с.33).

За повідомленням реєстраційного відділу Лебединської міської ради Сумської області інформація про реєстрацію місця проживання або перебування боржника ОСОБА_1 відсутня (а.с.34).

12.03.2019 органом ДВС був зроблений запит до Білопільської реєстраційної служби із приводу місця реєстрації ОСОБА_1 (а.с.35), за відповіддю якої інформація про реєстрацію/зняття із місця реєстрації проживання даного громадянина відсутня (а.с.36).

22.04.2019 стягувачка ОСОБА_5 звернулася до начальника Лебединського міськрайонного відділу ДВС із письмовим проханням про звернення до суду із заявою про оголошення боржника ОСОБА_1 у розшук (а.с.37).

25.04.2019 державним виконавцем Матюк Я.Б., за погодженням із начальником відділу ДВС, було подано до Лебединського районного суду Сумської області подання про оголошення розшуку ОСОБА_1 (а.с.38).

Указане подання за ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 10.05.2019, було задоволено та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого АДРЕСА_4 , було оголошено у розшук (а.с.39).

За поданням державного виконавця про оголошення розшуку Лебединським ВП ГУ НП в Сумській області було установлено місце проживання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.44,45).

Боржник з`являвся до відділу ДВС, де був попереджений про заборгованість та штрафні санкції, але до теперішнього часу жодної сплати по аліментам не було, що відображено у відзиві на скаргу (а.с.71-74).

За заявою стягувачки від 02.07.2019 за період із 01.01.2019 по 30.06.2019 аліментів вона не отримувала (а.с.46).

22.10.2019 державним виконавцем винесена постанова про розшук майна боржника, а саме: автомобіля ЗАЗ 968М,1988 року випуску, бережевого, № дв. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; автомобіля ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, синього, № дв. НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; причепу ПФ 01 фермер, 2007 року випуску, № шасі НОМЕР_9 , НОМЕР_10 (а.с.50,52).

Із заяви стягувачки ОСОБА_5 стало відомо, що указані транспортні засоби перебувають по АДРЕСА_5 , якими користується ОСОБА_6 (а.с.51,53).

29.10.2019 державним виконавцем був здійснений вихід за указаною адресою перебування транспортних засобів, але потрапити на подвір`я домогосподарства не видалося за можливе, за наслідками чого державним виконавцем був складений акт (а.с.54).

Вирішуючи заявлені заявником скарги вимоги суд також ураховує наступне.

Статтею 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що примусове виконання судових рішень і іршень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - приватних виконавців.

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст.3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Так, згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу (ст.24 Закону України «Про виконавче провадження»).

Рішення суду є обов`язковим до виконання. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Позиція скаржника про те, що із вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеною та безпідставною.

Матеріалами справи установлено, що виконавче провадження було розпочато за судовим наказом та заявою стягувачки за місцем реєстрації боржника, що є правом останньої. Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує із боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Виконавче провадження розпочато та здійснювалося на території України, оскільки за судовим наказом боржник ОСОБА_1 значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 .

Суд не погоджується із посиланням заявника скарги на те, що судовий наказ не повинен був виконуватися на території України.

Як вбачається із наданої заявником скарги копії паспорта громадянина Російської Федерації, останній був виданий ОСОБА_1 23.11.2018 (а.с.113-114), у той час як судовий наказ був винесений 27.07.2018, а виконавче провадження розпочато 04.09.2018.

Згідно ст.77 Закону України "Про виконавче провадження" під час виконання рішень стосовно іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб, які відповідно проживають (перебувають) чи зареєстровані на території України або мають на території України власне майно, яким володіють самостійно або разом з іншими особами, застосовуються положення цього Закону. У разі невиконання зазначеними в частині першій цієї статті особами рішень виконавець звертається до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону з поданням про заборону в`їзду в Україну чи видворення за межі України таких осіб відповідно до Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Згідно ч.4 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Статтею 37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено вичерпний перелік підстав із яких виконавчий документ повертається стягувачу. Зокрема пункт 5 частини 1 даної статті цього Закону передбачає повернення виконавчого документу стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Отже, у даному випадку державний виконавець не мав законних підстав для повернення виконавчого документу стягувачці через відсутність боржника за колишнім його місцем реєстрації, оскільки виконанню підлягав виконавчий документ про стягнення на користь дитини аліментів.

Статтею 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено виключний перелік підстав, за яких виконавче провадження підлягає закінченню, яким не передбачено можливості закінчення виконавчого провадження за обставин, про які указує заявник скарги.

Крім того, право звернення із виконавчим документом за місцем реєстрації боржника надано саме стягувачу, відповідно до ст.24 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, судом установлена правомірність дій та рішень державного виконавця, який діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому рішення державного виконавця не можуть бути скасовані лише із формальних міркувань скаржника.

Інші доводи скарги зводяться до власного тлумачення заявником закону, що також не може бути підставою для задоволення такої скарги.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Із урахуванням викладеного, скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76,260,261,354,447-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Лебединського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції України (м.Суми) Матюк Яна Борисівна, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця - відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області.

Суддя Линник О.С.