Справа № 161/9497/20 Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І. Б.
Провадження № 22-ц/802/726/21 Категорія: 39 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Бовчалюк З. А., Шевчук Л. Я.,

секретаря Савчук Т. Ф.,

з участю:

представника позивача Домальчука Р. В. ,

представника відповідача ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , приватний нотаріус Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Моісєєва Алла Володимирівна, про визнання недійсним договору іпотеки за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору іпотеки.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12.09.2007 між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ «АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №52/07-І/02, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кошти в розмірі 60000 дол. США на строк до 11.09.2019, зі сплатою 12,5% річних. В забезпечення виконання зобов`язань 12.09.2007 між банком та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки №52-07/02, предметом якого є трикімнатна квартира загальною площею 61,4 кв.м., житловою площею 47,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження даного нерухомого майна.

12.02.2008 між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір №15/08-К/02, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кошти в розмірі 70000 дол. США на строк до 11.02.2028, зі сплатою 12,9% річних. В забезпечення виконання зобов`язань 12.02.2008 між банком та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки №15-08/02, предметом якого є трикімнатна квартира загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження даного нерухомого майна.

Іпотекодавці ОСОБА_8 та ОСОБА_6 після передачі об`єктів нерухомості в іпотеку АБ «Укргазбанк» здійснили реконструкцію предмета іпотеки шляхом об`єднання квартир в одне приміщення зі зміною цільового призначення з житлового на комерційне. В установленому порядку було зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості (офіс загальною площею 148,6 кв.м.) та відчужено новоутворене майно на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.2008 на користь ОСОБА_9 ..

03.11.2008 між ВАТ «Фольксбанк» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк») та ОСОБА_9 було укладено іпотечний договір, у відповідності до якого останній в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору передав в іпотеку ВАТ «Фольксбанк» нерухоме майно офіс загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_3 .

Отже, фактично один і той же об`єкт нерухомості став предметом забезпечення по різних кредитних договорах.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2017, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 16.01.2018, визнано недійсним Іпотечний договір від 03 листопада 2008 року, укладений між ВАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та ОСОБА_9 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О., зареєстрований в реєстрі за №4436.

ПАТ «Укргазбанк» на даний час звернувся з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки об`єкт нерухомого майна загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_3 .

В ході розгляду справи було встановлено, що у травні 2019 року майно було відчужено на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу.

Окрім того, встановленого, що ОСОБА_3 передала вищевказане майно в іпотеку, іпотекодержателем майна є ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки від 16 серпня 2019 року.

Оскільки позивач є першочерговим іпотекодержателем майна, оспорюваний договір був укладений без його згоди, то вважає, що іпотечний договір укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є недійсним.

Просить визнати недійсним Договір іпотеки від 16 серпня 2019 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Моісєєвою Аллою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 574, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2021 року позов задоволено.

Визнано недійсним Договір іпотеки від 16 серпня 2019 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Моісєєвою Аллою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 574.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» по 1051 (одній тисячі п`ятдесят одній) гривні судового збору з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що під час розгляду справи порушено принцип змагальності сторін, а саме не надано належної мотивованої оцінки наведеним аргументам, неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, просить рішення скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

В даному судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_10 апеляційну скаргу підтримав, представник позивача Домальчук Р.В. апеляційну скаргу заперечив, просив її залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під оспорюванням права слід розуміти такий стан цивільних правовідносин, за якого між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності суб`єктивного права у сторін, а також належності такого права певній особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що 12.09.2007 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 52/07-І/02 від 12.09.2007, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5 , було укладено договір іпотеки між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_6 , предметом якого є нерухоме майно - трикімнатна квартира загальною площею 61,4 кв.м., житловою площею 47,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Банк після укладення договору іпотеки зареєстрував обтяження спірного майна у Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна.

12.02.2008 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 15/08-К/02 від 12.02.2008, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_8 , предметом якого є нерухоме майно - трикімнатна квартира загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Банк після укладення договору іпотеки зареєстрував обтяження спірного майна у Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна.

На підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.08.2008 №540-2, квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 виведені з житлового фонду та затверджено гр.гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_6 акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом офісу загальною площею 148,6 кв.м. на АДРЕСА_3 . На офісне приміщення за гр.гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_6 оформлено право власності на даний об`єкт.

22.08.2008 на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_8 , ОСОБА_6 передали у власність ОСОБА_9 офіс (приміщення з №1-1 по №1-9) /літер А-5/ загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_3 .

03.11.2008 ОСОБА_9 , як власник офісного приміщення по АДРЕСА_3 уклав з ВАТ «Фольксбанк» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк») Іпотечний договір в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, відповідно до умов якого передав в іпотеку ВАТ «Фольксбанк» належний йому офіс загальною площею 148,6 кв.м. на АДРЕСА_3 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О., зареєстрований в реєстрі за №4436.

Дані обставини встановлені рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2017, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 16.01.2018, яким визнано недійсним Іпотечний договір від 03 листопада 2008 року, укладений між ВАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕсБанк», та ОСОБА_9 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О., зареєстрований в реєстрі за №4436.

Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що укладення оспорюваного договору іпотеки, предметом якого було офісне приміщення по АДРЕСА_3 , що створений в результаті реконструкції, переобладнання квартир АДРЕСА_4, АДРЕСА_6 , без згоди ПАТ «Укргазбанк», є порушенням прав банку як іпотекодержателя, що позбавляло останнього можливості задовольнити вимоги, щодо погашення кредитної заборгованості за рахунок іпотечного майна і як наслідок наявність правових підстав для звернення з даним позовом до суду.

Попри те, без згоди ПАТ «Укргазбанк», було укладено повторно договір купівлі-продажу іпотечного майна та таке майно повторно передано в іпотеку ОСОБА_2 ..

Так, на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.2019 у власність ОСОБА_3 передано офіс (приміщення з №1-1 по №1-9) /літер А-5/ загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_3 .

16.08.2019 ОСОБА_3 як власник офісного приміщення по АДРЕСА_3 уклала з ОСОБА_2 договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, відповідно до умов якого передала в іпотеку ОСОБА_2 належний їй офіс загальною площею 148,6 кв.м. по АДРЕСА_3 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Моісєєвою Аллою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 574.

ПАТ «Укргазбанк» у своєму позові вказує на відсутність правових підстав для укладення договору іпотеки, оскільки рішенням суду вже було встановлено, що такі правочини порушують права банку, як іпотекодержателя.

Закон України«Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками.

Як вбачається з договорів іпотеки, укладених іпотекодавцями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з між ВАТ АБ «Укргазбанк», предметами яких є квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , дані договори не містять положень, які дозволяють передачу предметів іпотеки в наступну іпотеку без згоди іпотекодержателя ПАТ АБ «Укргазбанк».

Рішенням суду Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2017 встановлено, що матеріалами інвентаризаційної справи №31171 на об`єкт нерухомого майна офіс (квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 об`єктивно підтверджується факт реконструкції іпотечних квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 під офіс.

Такі дії були вчинені первісними іпотекодавцями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в порушення вимог пунктів 3.3.2., 3.3.3., 3.3.5, 3.3.7 договорів іпотеки, укладених ними з ВАТ АБ «Укргазбанк», предметами яких є квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та без повідомлення ПАТ АБ «Укргазбанк».

Утворений при реконструкції квартир офіс не є новоствореним майном, оскільки він створений з прив`язкою до іншого уже існуючого майна, з використанням його складових структурних елементів, і являє собою вже існуючий об`єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми і внутрішніми параметрами. Така правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 06.07.2016 у страві №6-1213цс16.

А тому таке перетворення іпотечного майна та його відчуження не припиняє правовідносин, що виникли з договорів іпотеки.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).

Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку`передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно зістаттею 12 цього Законув разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку`визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

В силу вимог ст.23 Закону України «Про іпотеку» іпотека залишилася дійсною для ОСОБА_3 , як для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до її відома не була доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

ОСОБА_3 з 06.05.2019 набула статусу іпотекодавця, мала всі права іпотекодавців ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і несла всі їхні обов`язки за іпотечними договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки.

В подальшому, права на укладення договорів, предметом яких виступає нерухоме майно по АДРЕСА_3 , без згоди іпотекодержателя ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_3 не мала.

Предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. (ч. 1статті 13 Закону «Про іпотеку»).

В частині 3 статті 12 цього Закону закріплені положення, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

ПАТ АБ «Укргазбанк» згоду на укладення договору іпотеки від 16 серпня 2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , не надавав. Про укладення такого договору повідомлений не був.

Оскільки Договір іпотеки від 16 серпня 2019 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Моісєєвою Аллою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 574, був укладений в порушення вимог ст.13 Закону України «Про іпотеку» без згоди попереднього іпотекодержателя, то він підлягає визнанню недійсним.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду, і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Доводи апеляційної скарги відповідача були предметом дослідження судом першої інстанції, спростовуються матеріалами справи та не впливають на законність ухваленого ним рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний тест постанови складено 1 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді :