Справа № 464/5539/20
пр.№ 2/464/136/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2021 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді Сабари Л.В.

секретар судових засідань Мерза Д.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений з відповідачем 25 листопада 2006 року, зареєстрований міським відділом РАЦС Львівського МУЮ, про що складено відповідний актовий запис № 4519. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 25.11.2006 року. В шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на розвиток їхньої сім`ї, виникали конфлікти та відсутність взаєморозуміння. Це призвело до того, що вони хоч і проживають разом, проте не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Спору щодо проживання дитини немає. Сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі. Просить справу розглядати у її відсутності та позов задоволити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно з ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданої заяви, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 25.11.2006 вбачається, що 25 листопада 2006 року міським відділом РАЦС Львівського МУЮ, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ,про що складено відповідний актовий запис № 4519. Після одруження відповідач змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.4).

Копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 06.06.2007 підтверджено, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 вбачається, що 25.11.06 р. зареєстровано шлюб із ОСОБА_2 (а.с.5).

Як вбачається із позовної заяви, спір з приводу визначення місця проживання дитини відсутній.

Сторони хоч і спільно проживають, проте не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства.

З цього слідує, що між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку.

Ухвалою суду від 24.12.2020 року сторонам надавався строк три місяці для примирення, однак вжиті судом заходи щодо примирення сторін позитивних результатів не дали.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. З цього слідує, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам позивача, а тому його слід розірвати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору.

На підставі ст.ст.24, 105, 112 Сімейного Кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 12, 89, 141, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 280 289 Цивільного процесуального кодексу України,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 25 листопада 2006 року міським відділом РАЦС Львівського МУЮ, про що складено відповідний актовий запис № 4519- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені позивачем при подачі позову до суду судові витрати в розмірі 840,8 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 16 квітня 2021 року.

Суддя Сабара Л.В.