Ухвала

28 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 686/1696/15-ц

провадження № 61-6727ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 54 280,12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15 серпня 2016 року складає 1 346 039,56 грн.

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області рішенням від 12 жовтня 2018 року позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом у розмірі 1 172 421,22 грн, що еквівалентно 41 895,35 доларів США, пені в розмірі 27 644,83 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судового збору.

Хмельницький апеляційний суд постановою від 16 березня 2021 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2018 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 3 041,31 доларів США, заборгованість за відсотками в розмірі 8 862,59 доларів США, заборгованість за пенею в розмірі 27 644,83 грн, а всього 11 903,90 доларів США та 27 644,83 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 березня 2021 року (повний текст якої складено 22 березня 2021 року) у вищевказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано конкретної обов`язкової підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, або певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.

Крім цього, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що вона звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

За змістом частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Споживачі як позивачі у справах, пов`язаних з порушенням їх прав звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц).

У цій справі ОСОБА_1 має процесуальний статус відповідача, у зв`язку з чим до неї не може застосовуватися положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а судовий збір за подання цієї касаційної скарги повинен сплачуватися на загальних підставах.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір в порядку та розмірі, який визначений Законом України «Про судовий збір».

Позовну заяву подано у січні 2015 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становила 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (мінімальна заробітна плата - 1 218 грн, підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»), тому судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку становить 7 308 грн (1 346 039,56 грн х 1 %, але не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654 грн) х 200 %).

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 7 308 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 7 308 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Окрім цього, відповідно до статей 25 та 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій. Касаційна скарга повинна бути подана саме до Верховного Суду, водночас в касаційній скарзі зазначено, що вона подана до Верховного Суду України, тобто неправильно зазначено найменування суду, до якого подається скарга.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 березня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев