печерський районний суд міста києва
Справа № 757/912/20-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Волкової С.Я. при секретарі Топал А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,

установив:

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01.10.2020 р. задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з останнього стягнуто грошові кошти за договором позики від 12.03.2015 р. у сумі 21 112 621,88 грн, що складається з: 14 850 933,90 грн. суми боргу в еквіваленті за курсом Національного банку України (1 долар США - 23,37 грн), 4 099 752,18 грн суми нарахованих на позику відсотків, починаючи з 01.04.2015 р. до 01.10.2019 р., 2 161 935,80 грн суми 3% річних, розрахованих станом на 01.10.2019 р. (14 850 933,90 + 4 099 752,18 + 2 161 935,80).

ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що нею до позовної заяви були надані докази: два договори позики від 12.03.2015 р., вважає, що в рішенні суду не стягнута сума боргу за другим договором позики від 12.03.2015 р. в сумі 118 902,85 євро, або 3 942 818,51 грн, розрахунок процентів річних станом на 17.03.2021 р. становить 619 691,20 грн.; сума боргу за першим договором не стягнута в розмірі 6 712 588,06 грн, розрахунок процентів річних станом на 17.03.2021 р. становить 1 059 853,29 грн. Крім того, в позовній заяві просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн, але суд не розглядав ці вимоги.

Згідно статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

При вивченні матеріалів цивільної справи № 757/912/20-ц встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 11.01.2020 р., того ж числа її матеріали передані судді, ухвалою суду від 16.01.2020 р. позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки всупереч вимогам частини першої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додано письмові докази не в оригіналі або в належним чином засвідчених копіях, а також відсутні копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно, для відповідача, означену ухвалу ОСОБА_1 отримала 19.01.2020 р. (а.с. 21).

28.02.2020 р. на виконання ухвали суду ОСОБА_1 направлено належним чином засвідчену копію договору позики від 12.03.2015 р. на суму 635 470,00 доларів США (а.с. 23-24), отже означений договір і був предметом розгляду справи, про що зазначено у рішенні суду (1 абзац другої сторінки), розрахунки грошових коштів, які слід стягнути з відповідача за означеним договором, наведені ОСОБА_1 у позовній заяві, суд, перевіривши такі розрахунки, погодився з ними, при цьому не виходив за межі позовних вимог ОСОБА_1 , отже ані сума коштів, про яку просить ОСОБА_1 у заяві про ухвалення додаткового рішення, у розмірі 6 712 588,06 грн, ані проценти річних станом на 17.03.2021 р., тобто розраховані за межами прийнятого рішення, ані договір позики від 12.03.2015 р. в сумі 118 902,85 євро не були предметом розгляду справи, отже відсутні підстави для винесення додаткового рішення у справі.

При прийнятті додаткового рішення ОСОБА_1 просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях № 13-рп/2000 від 16.11.2000 р., № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р., зокрема, у рішенні № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р. зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність -це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги -домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно частин першої, третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовної заявою, не надала жодного доказу укладення договору про надання правничої допомоги.

Крім того, ОСОБА_1 , звертаючись 30.03.2021 р. до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у заяві зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач не повернув борги за договорами позики, вона зазнала душевних страждань, вважає, що незаконними діями відповідач завдав їй моральну шкоду, яку вона оцінила в розмірі 7 000 000,00 грн, втім ОСОБА_1 , звертаючись із вимогами до ОСОБА_2 , не заявляли вимог про відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись статтею 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 в прийняті додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через районний суд протягом п`ятнадцяти днів. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Волкова С.Я.