№ 336/1617/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради» про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунальної установи "Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради" про зобов`язання вчинити певні дії, виходячи із змісту якої позивач просить скасувати лікарське свідоцтво про смерть № 66 від 03.03.2021 відносно факту смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 03.03.2021 року винесено рішення судово-медичного експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи ЗОР» Бучко Д.Ю., а саме свідоцтво про смерть №66, в якому вказано, що причиною смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 стала механічна асфіксія внаслідок закриття дихальних шляхів водою при утопленні.

Позивач повністю незгодний із даним висновком, оскільки він вважає, що судовий експерт діяв необ`єктивно та непрофесійно. Зазначив, що ОСОБА_2 , його шурин, проживав у м. Маріуполь, Донецької області, був здоровою молодою людиною, через життєві труднощі виїхав працювати до Запорізької області. За час проживання у селі Чернешеве Запорізької області підтримував зв`язок з позивачем, але з початку 2021 року на зв`язок не виходив. 02.03.2021 труп ОСОБА_2 знайдено в ставку, наразі проводиться розслідування органами поліції. Вказує, що органами поліції недосліджені всі факти смерті ОСОБА_2 та не вирішено ряд питань, а також у свідоцтві про смерть не було зазначено супутніх захворювань: травма ноги, гепатит, енцефалопатія.

З огляду на вищевикладене просить лікарське свідоцтво про смерть скасувати та призначити справжню комплексну судово-медичну експертизу.

Ухвалою від 09.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам надано строк для надання відзиву та заперечення на відзив.

Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялися поштою за місцезнаходження останнього, отримано 17.03.2021.

12.03.2021 в системі «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про призначення експертизи, в якій він просить призначити судово-токсікологічну експертизу волоссі загиблого, трасологічну щодо витягування тіла, судово-біологічну експертизу ставка та повторний огляд місця події з урахуванням матеріалів справи, перед якими поставити певні питання.

Суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу (тобто, разом з поданням позовної заяви). Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Оскільки позивачем пропущений строк на подачу клопотання про витребування доказів, і клопотання про поновлення строку не заявлялося, суд залишає клопотання про витребування доказів без задоволення

31.03.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у позові в повному обсязі , посилаючись на те, що позовна заява побудована на скаргах позивача на дії слідчих органів під час стадії досудового розслідування, однак оскарження дій органів поліції передбачено ст. 303 КПК України, а не ЦПК України. Відповідно до норм чинного законодавства України тіло померлого видається разом з лікарським свідоцтвом про смерть, де міститься інформація про причину смерті, однак вказана інформація не є остаточною, а по результатам проведення судово-медичної експертизи причина смерті може бути змінена, у зв`язку з чим форма містить наступні позначки: «остаточне», «попереднє», «замість попереднього», «замість остаточного». Позовна заява побудована на тому, що причиною смерті у лікарському свідоцтві від 03.03.2021 року №66 вказано «механічна асфіксія внаслідок закриття дихальних шляхів водою при утопленні», що не є видом насильницької смерті, однак дана думка є хибною. Судово-медична класифікація передбачає категорію, рід смерті та її вид. Встановлення категорії і виду смерті проводиться судово-медичним експертом, визначення роду насильницької смерті є компетенцією органів правосуддя. Насильницька смерть настає в результаті впливу на організм різних факторів зовнішнього середовища: механічних, термічних, хімічних, електричних та інших. До роду насильницької смерті відносяться: вбивство, самогубство, нещасний випадок. До механічної асфіксії належить утоплення. Аспіраційний тип утоплення характеризується проникненням в дихальні шляхи, легені і кров середовища водойми.

Крім того, у відзиві заявлено клопотання про стягнення із позивача судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000 гривень.

Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

Відповідач у наданий судом строк та станом на час розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не скористався, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, позивач відповідь на відзив до суду не надав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 03.03.2021 лікарем судово-медичним експертом Бучко Д.Ю. видано лікарське свідоцтво про смерть № 66 щодо померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , труп якого знайдено у ставку 02.03.2021 року.

Як зазначено у лікарському свідоцтві про смерть, смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , причиною смерті стала механічна асфіксія внаслідок закриття дихальних шляхів водою при утопленні, утоплення та занурення у воду внаслідок падіння у відкриту водойму.

Вказане свідоцтво про смерть видано позивачу ОСОБА_1 03.03.2021 (а.с. 5).

Як вбачається із відзиву, на підставі постанови слідчого відділення поліції № 2 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області Дикого Р.М. про проведення судово-медичної експертизи від 02.03.2021 року у Енергодарському міжрайонному відділенні судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР розпочато 03.03.2021 судово-медичну експертизу (висновок експерта №66), однак експертизу не закінчено та строки її проведення ще тривають.

Отже наразі здійснюється досудове розслідування за фактом смерті ОСОБА_1 , що підтверджується доводами позовної заяви про те, що Національна поліція майже не проводить слідчих дій.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі № 466/4044/17. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд уважає, що позивач не довів, що його права, свободи чи інтереси є порушеними внаслідок видачі відповідачем лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 № 66 від 03.03.2021, а тому не вбачає підстав для задоволення позовної заяви.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Виходячи із принципу співмірності та розумності, враховуючі наведені ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, беручи до уваги, що до суду не надано жодних доказів про укладення договору між відповідачем та адвокатом, а також те, що відзив не містить даних про розрахунок витрат на правничу допомогу (крім посилання на приблизні витрати у касаційній інстанції у розмірі 5000 грн.), враховуючи, що розгляд справи здійснений у спрощеному порядку без проведення судових засідань, суд дійшов до висновку, що судові витрати на правничу допомогу адвоката відповідачу не підлягають стягнення з позивача.

Керуючись, ст.ст. 264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради» про зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

В клопотанні відповідача про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв

22.04.21