Справа пр. № 2/756/716/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Колесник А.В.,

учасники справи:

представник позивача - Корнілов Л.О.,

представник відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛ-Лізинг" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", про стягнення збитків, -

в с т а н о в и в:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛ-Лізинг" (далі - ТОВ "ОЛ-Лізинг") звернулося до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних унаслідок пошкодження транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником автомобіля Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 .

Цей автомобіль був переданий позивачем в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Рент Енерджі" (далі - ТОВ "Рент Енерджі") за договором оренди транспортних засобів від 17 травня 2016 року № 1705-2016.

22 жовтня 2019 року ТОВ "Рент Енерджі" та ОСОБА_1 укладено договір прокату автомобіля № , згідно з яким останньому передано у користування на умовах прокату автомобіль Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , на строк з 22 жовтня 2019 року до 09 листопада 2019 року.

09 листопада 2019 року з вини ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 25 листопада 2019 року № 456_19_SXT, складеного товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція "Експертиза та оцінка" (далі - ТОВ "Агенція "Експертиза та оцінка"), вартість матеріального збитку, завданого внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, становить 452174,97 грн.

З цих підстав ТОВ "ОЛ-Лізинг" просило суд стягнути з ОСОБА_1 спричинені ним збитки у сумі 452174,97 грн.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити ТОВ "ОЛ-Лізинг" у задоволенні його позовних вимог.

Так, ОСОБА_1 зазначив, що приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група") та ТОВ "ОЛ-Лізинг" було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів від 10 травня 2017 року № 28-0199-РМ2-17-00048, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 . Строк дії договору - з 10 травня 2017 року до 10 травня 2020 року.

Отже, саме ця страхова компанія повинна була відшкодувати ТОВ "ОЛ-Лізинг" збитки, заподіяні унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 09 листопада 2019 року, за вирахуванням франшизи.

Натомість ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" відмовило у виплаті страхового відшкодування з покликанням на пп. 4.1.4 п. 4.1 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 10 травня 2017 року № 28-0199-РМ2-17-00048, оскільки ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Однак, як вказав відповідач, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного проступку.

Також ОСОБА_1 зазначив, що згідно з п. п. 6, 7 договору прокату автомобіля від 22 жовтня 2019 року № , укладеного між ТОВ "Рент Енерджі" та ОСОБА_1 , останній несе відповідальність за збитки, заподіяні пошкодженням транспортного засобу, лише у випадку, якщо вони заподіяні у результаті грубого порушення умов цього договору.

Оскільки відповідачем не було допущено грубого порушення умов договору прокату автомобіля від 22 жовтня 2019 року № , він не може нести відповідальність за збитки, спричинені пошкодженням автомобілем Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 .

Залучене судом до участі справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" подало до суду пояснення щодо позову, в яких зазначило, що ним правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі пп. 4.1.4 п. 4.1 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 10 травня 2017 року № 28-0199-РМ2-17-00048.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов свого довірителя з мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, третя особа про день, час та місце розгляду справи повідомлялась, представник третьої особи Гедз Ю.В. подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

Судом з`ясовано, що ТОВ "ОЛ-Лізинг" на праві власності належить автомобіль Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 .

На підставі договору оренди транспортних засобів від 17 травня 2016 року № 1705-2016 автомобіль Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , було передано в найм ТОВ "Рент Енерджі".

22 жовтня 2019 року ТОВ "Рент Енерджі" та ОСОБА_1 укладено договір прокату автомобіля № , відповідно до якого останньому передано у користування на умовах прокату автомобіль Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , на строк з 22 жовтня 2019 року до 09 листопада 2019 року.

09 листопада 2019 року на проспекті Степана Бандери, 34 в м. Києві, керуючи автомобілем Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду, у результаті чого автомобіль Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Працівниками Національної поліції було інкриміновано ОСОБА_1 порушення п. п. 2.3, 12.1 Правил дорожнього руху та складено стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, який скеровано на розгляд до суду.

Постановою Лохвицького районного суду Полтавської області від 29 квітня 2020 року у справі № 756/15279/19 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу.

У своїй постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18 Верховний Суд зазначив, що застосування положень ст. 38 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 09 листопада 2019 року за участю автомобіля Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .

Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу склала 452174,97 грн, що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 25 листопада 2019 року № 456_19_SXT, складеним ТОВ "Агенція "Експертиза та оцінка".

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Жодних доказів на спростування розміру збитків, спричинених власнику автомобіля Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , визначених у звіті про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 25 листопада 2019 року № 456_19_SXT, складеному ТОВ "Агенція "Експертиза та оцінка", відповідачем ОСОБА_1 суду не надано.

Також відповідач та його представник не скористалися своїм правом та не заявили у ході розгляду справи в суді клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, а отже не довели, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , визначено ТОВ "Агенція "Експертиза та оцінка" у звіті від 25 листопада 2019 року № 456_19_SXT неправильно.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тлумачення ст. ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію збитків є їх заподіяння іншій особі.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, за загальним правилом збитки, спричинені унаслідок експлуатації автомобіля, відшкодовуються особою, яка керувала ним.

З огляду на викладене ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати власнику автомобіля Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , збитки, заподіяні пошкодженням цього транспортного засобу, що складають 452174,97 грн.

Доводи відповідача, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , був застрахований ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 10 травня 2017 року № 28-0199-РМ2-17-00048, а тому саме страховик повинен відшкодувати завдану шкоду, є безпідставними, оскільки особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Таким чином, особа, яка застрахувала своє майно за договором добровільного страхування, управі самостійно обрати, чи отримати їй страхове відшкодування, чи звернутися до особи, яка є відповідальною за заподіяні збитки, з позовом про їх відшкодування.

Водночас суд звертає увагу, що висновок Верховного Суду, сформульований у постанові від 04 липня 2018 року у цивільній справі № 755/18006/15-ц, стосується правовідносин у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а не правовідносин добровільного страхування майна.

Відповідач також вказував на те, що згідно з п. 6 договору прокату автомобіля від 22 жовтня 2019 року № , укладеним між ним та ТОВ "Рент Енерджі", клієнт несе безумовну відповідальність за збитки, заподіяні пошкодженням або втратою транспортного засобу у розмірі франшизи, визначеної відповідними розділами п. 7 ч. І договору, при наявності відповідних документів з органів поліції, крім випадків прямо передбачених цим договором. Під пошкодженням автомобіля розуміється будь-яку пошкодження, що не є нормальним зносом, в тому числі пошкодження шин, дисків, фар, скла, елементів ходової частини, частини інтер`єру та ін.

П. 7 договору прокату автомобіля від 22 жовтня 2019 року № передбачено, що клієнт несе повну відповідальність за збитки, заподіяні пошкодженням або втратою транспортного засобу, у разі якщо такі збитки заподіяні в результаті грубого порушення умов договору: порушення інструкції з експлуатації транспортного засобу (в тому числі гідроудар двигуна); буксирування іншого транспортного засобу; участь у перегонах або змаганнях, керування транспортним засобом особою, яка перебуває під впливом алкоголю чи наркотичних речовин (в тому числі ухилення від такого огляду); керування особою, яка не зазначена у договорі прокату та/або не має права керування транспортним засобом; виїзд на смугу зустрічного руху, коли такий виїзд заборонено Правилами дорожнього руху; недотримання дорожніх знаків, що забороняють рух; перевищення швидкості більш ніж на 20 км/год; проїзд на забороняючий сигнал світлофора або жест регулювальника; порушення правил проїзду залізничних переїздів; залишення водієм місця дорожньо-транспортної пригоди та/або відсутності відповідних документів з органів поліції про дорожньо-транспортну пригоду; навмисні дії, спрямовані на пошкодження транспортного засобу; викрадення транспортного засобу з ключами або будь-якими документами на транспортний засіб (реєстраційне посвідчення, договір прокату тощо); не обрання безпечного та/або захищеного місця для паркування транспортних засобів, залишення в нічний час на не спеціально-обладнаному паркувальному майданчику/стоянці, що охороняється або в гаражі.

ОСОБА_1 стверджував, що ним не було допущено грубого порушення умов договору прокату автомобіля від 22 жовтня 2019 року № , а тому відповідно до п. п. 6, 7 цього договору він не може нести відповідальність за збитки, спричинені пошкодженням автомобілем Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 .

Суд відхиляє зазначені доводи відповідача з таких підстав.

Глава 58 ЦК України "Найм (оренда)" розташована за таким принципом: спочатку визначаються загальні положення, які поширюються на всі види договорів найму, як то передача речі у користування, якість речі, строк договору найму, права та обов`язки сторін, а потім - спеціальні правила, які стосуються лише окремого різновиду договору найму (прокат, оренда транспортних засобів, найм будівлі або іншої капітальної спори, лізинг). Зазначені окремі договори найму (оренди) регулюються спеціальними нормами глави 58, загальні положення про найм (оренду) застосовуються до них субсидіарно, якщо спеціальними правилами не встановлено інше.

Відповідно до ст. 787 ЦК України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк.

Однією із особливих рис договору прокату є те, що об`єктом договору прокату може бути лише рухома річ, крім транспортних засобів, щодо яких ЦК України містить окремі положення. Як правило, об`єкт договору прокату використовується для задоволення побутових невиробничих потреб.

Отже, найм (оренда) транспортного засобу виділяється в окремий різновид договору найму, виходячи із особливостей його об`єкта, яким є повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо (ч. 1 ст.798 ЦК України).

У ч. 2 ст.799 ЦК України визначено, що договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Ч. 1 ст.220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 2 ст. 216 ЦК України).

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).

ТОВ "Рент Енерджі" та ОСОБА_1 уклали договір прокату автомобіля від 22 жовтня 2019 року № у простій письмовій формі.

Таким чином, оскільки сторонами не дотримано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору прокату автомобіля від 22 жовтня 2019 року № , цей правочин є нікчемним та не створює для його сторін прав і обов`язків (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у поставові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/13595/15-ц, від 30 вересня 2019 року у справі № 759/5467/16-ц).

Суд звертає увагу на те, що, вирішуючи спір про відшкодування збитків, спричинених власнику транспортного засобу, який був переданий у користування на умовах прокату, суд зобов`язаний перевірити відповідність форми договору прокату законодавчим вимогам, встановленим для таких договорів, для з`ясування його дійсності (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у поставові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/13595/15-ц).

Ураховуючи викладене вище, зважаючи на те, що діями відповідача позивачеві спричинено збитки у сумі 452174,97 грн, вони підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОЛ-Лізинг".

За приписами ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 6782,64 грн.

Керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛ-Лізинг" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", про стягнення збитків - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛ-Лізинг" (місцезнаходження: м. Київ, вулиця Плещеєва, 10-В; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 36301046) збитки у сумі 452174 (чотириста п`ятдесят дві тисячі сто сімдесят чотири) гривні 97 (дев`яносто сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛ-Лізинг" (місцезнаходження: м. Київ, вулиця Плещеєва, 10-В; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 36301046) судовий збір у сумі 6782 (шість тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 64 (шістдесят чотири) копійки.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2021 року