КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 553/467/20 Головуючий у І-й інстанції - Сенько М.Ф.
апеляційне провадження № 22-ц/824/9328/2021 Доповідач Заришняк Г.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Рубан С.М., Кулікової С.В.

при секретарі - Діденко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання угоди недійсною,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом до відповідачів, в якому просила визнати недійсним Рамкову угоду №2172, укладену 22.07.2008 року між ЗАТ "ПроКредит Банк", правонаступником якого є ПАТ "ПроКредит Банк", та ОСОБА_2 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтавиматеріали даної справи було передано до Святошинського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року даний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засіданні суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідачі правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Від позивачки надійшло клопотання про перенесення розгляду справи в зв`язку із зайнятістю її адвоката в іншому судовому процесі, однак доказів на підтвердження вказаної обставини суду апеляційної інстанції надано не було, тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність позивачки ОСОБА_1 .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами передбачена статтею 44 ЦПК України.

Так в ч.ч. 2 та 3 даної норми Закону визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13 ЦК України).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст. 13 цього Кодексу (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що поданий позов є завідомо безпідставний, а дії сторони позивача під час судового провадження розцінив як зловживання процесуальними правами, що мають на меті затягнути розгляд справи.

Проте з такими висновками суду повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Про Кредит Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання угоди недійсною.

З позовної заяви слідує, що 22 липня 2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», та ОСОБА_2 було укладено рамкову угоду №2172.

В рахунок забезпечення виконання за вказаним кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №2172-ДП2, за яким ОСОБА_1 - позивач по справі, виступила поручителем ОСОБА_2 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16 березня 2020 року матеріали цивільної справи направлено до Святошинського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

Вимоги до позовної заяви визначення у статті 175 ЦПК України.

Разом з тим, відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява відповідає вимогам статтей 175,177 ЦПК України, підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення, відмови у відкритті провадження відсутні.

Підстав для залишення позовної заяви без руху, із-за її невідповідності вимогам ст. 175 ЦПК України щодо змісту та обґрунтування позовних вимог, судом першої інстанції виявлено не було.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року призначено розгляд даної справи за загальними правилами позовного провадження у судовому засіданні, яке призначено на 19 жовтня 2020 року на 14 год. 30 хв.

19 жовтня 2020 року від адвоката Борзовець О.В. в інтересах позивачки надійшло клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи та клопотання про проведення судового засідання без участі позивачки та її представника (а.с.139,140-141).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року в задоволенні клопотання про призначення експертизи - відмовлено за необґрунтованістю.

При цьому судом першої інстанції було зазначено, що ні до позову, ні до поданого клопотання не було долучено доказів про те, що спірний договір було підписано особою, відмінною від позичальника, не надано суду доказів на спростування доводів відповідача про те, що ОСОБА_2 не ставить під сумнів спірний договір. Також судом було зазначено, що призначення у справі почеркознавчої експертизи можливо лише за участю позичальника та за наявності зразків його почерку за датою, наближеною до укладення договору.

Також, вказаною ухвалою було закінчено підготовче провадження, справу призначено по суті у відкритому судовому засіданні за викликом учасників судового розгляду на 13 листопада 2020 року на 14 год. 00 хв.

13 листопада 2020 року учасники справи, зокрема й позивачка та її представник, в судове засідання не з`явились, відомості про належне повідомлення останньої про день та час розгляду справи в матеріалах справи відсутні. В цей же день судом першої інстанції була постановлена ухвала про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав зловживання позивачкою її процесуальними правами, що передбачено п.3 ч.2 ст.44 ЦПК України.

При цьому судом першою інстанції було зазначено, що позивачка та її представник не з`явились в жодне судове засідання, не подали належних та допустимих доказів в обгрунтування доводів позовної заяви, та доказів на спростування позиції відповідача, заявляли клопотання без належного обгрунтування.

Крім того, спірний договір має опосередковане відношення до позивачки через договір поруки, проте останній правочин нею не оспорюється, позивачка не є стороною оспорюваного правочину, проте відповідачем за позовом визначила тільку одну сторону правочину, а іншу зазначила третьою особою, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність визнати позов таким, що є завідомо безпідставний, а дії сторони позивача під час провадження розцінює, як зловживання процесуальними правами, що мають на меті затягнути розгляд справи.

Разом з тим, відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява відповідає вимогам статей 175,177 ЦПК України, підстав для залишення позовної заяви без руху, її повернення, відмова у відкритті провадження відсутні, проте судом не роз`яснено позивачці право заявити клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_5 - іншу сторону спірного правочину.

Висновки суду про заявлення ОСОБА_1 завідомо безпідставного позову є передчасними, оскільки зроблені судом без повного з`ясування обставин справи та дослідження доказів у справі. Матеріали справи також не містять достатніх та переконливих доказів, які б свідчили про те, що дії сторони позивача під час провадження є зловживанням процесуальними правами, що мають на меті затягнути розгляд справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі N199/6713/14-ц (провадження N 14-92цс19) зазначено, що "учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 статті 44 ЦПК України). За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним. Велика Палата Верховного Суду переконана, що використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (п.п. 2 і 11 ч. 3 статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.ч.1,2 вказаної статті). З огляду на це, вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені ч.3 ст. 44 ЦПК України".

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (стаття 13 ЦК України).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (частина третя статті 16 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить про те, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду з підстав, визначених п. 3 ч.2 ст. 44 ЦПК України, в зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з направлення справи до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: