Справа № 658/429/21
(провадження № 2/658/565/21)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю: секретаря Яковлєвої А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Каховці Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

У лютому 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності від 13.10.2014 року, вона є власником квартири за АДРЕСА_1 . В даному будинку, крім позивача, зареєстрований ОСОБА_3 , який фактично не проживає за вказаною адресою з 2005 року. Через реєстрацію відповідача в будинку виникають перешкоди в користуванні житловою площею, а саме проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але оплата за них нараховується. У зв`язку з чим, позивач просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою за АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 15.02.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 на позовних вимогах наполягали з підстав, зазначених у позові. Позивач пояснила, що ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2005 року, не сплачує комунальні послуги, не зберігає власні речі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, заявою від 01.04.2021 року просив розглянути справу за його відсутності, оскільки проживає в Італії, позов визнав, не заперечував проти визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 13.10.2014 року (а.с.4), є власником квартири за АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №28003566 від 13.10.2014 року (а.с.5).

З акту про встановлення фактичного місця проживання/не проживання особи від 27.01.2021 року (а.с.8) вбачається, що комісією встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований, але не проживає з 2005 року за адресою АДРЕСА_2 , оскільки проживає в Італійській Республіці.

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно із положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний нею спосіб.

Зазначені позивачем факти про те, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , проте не проживає з 2005 року, повністю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідками, даних про їх зацікавленість в результаті розгляду справи не виявлено.

У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований у квартирі за АДРЕСА_1 , проте без поважних причин з 2005 року, не проживає за вказаною адресою, ніяких перешкод у користуванні житловою площею йому не чинилось, суд вважає можливим визнати ОСОБА_3 такими, що втратив право користування житловим приміщенням.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Суддя В. В. Лященко