справа № 462/2115/21
УХВАЛА

30 серпня 2021 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну та зменшення розміру аліментів,

встановив:

До Залізничного районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду у справі №761/30909/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну та зменшення розміру аліментів.

Так позивач просить суд ухвалити додаткове рішення, яким розподілити судові витрати позивача на професійну правову допомогу у розмірі 7500 грн.

Позивач у судовому засіданні заяву підтримав, просить стягнути на його користь судові витрати.

Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні заяви відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12 серпня 2021 року ухвалено: позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну та зменшення розміру аліментів задовольнити частково.; змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений на підставі мирової угоди від 26 лютого 2020 року, затвердженої ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2020 року, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, з проведенням індексації у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини; у решті позовних вимог відмовити.

У відповідності до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду України у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19 лютого 2020 року прийшла до висновку, що вимога частини 8 статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів 01 квітня 2021 року. Позивачем у позові було зазначено, що попередній розмір прогнозованих витрат на правову допомогу становить 10000 грн.. Крім цього, у позові ОСОБА_1 вказав, що станом на день подачі позову до суду він вже витратив 5000 грн. на професійну правову допомогу. Проте, позивач не долучив до позову жодного доказу на підтвердження понесених ним вказаних витрат на суму 5000 грн.

До даної заяви про ухвалення додаткового рішення суду позивачем також не долучено документів, які б свідчили про його витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн., які він поніс станом на 01 квітня 2021 року (день подачі позову до суду).

Так, позивач до заяви про ухвалення додаткового рішення суду долучив чотири квитанції до прибуткового ордеру, а саме: квитанцію № 39 від 04 червня 2021 року про сплату 3700 грн., квитанцію № 46 від 20 липня 2021 року про сплату 1000 грн., квитанцію № 44 від 02 липня 2021 року про сплату 1000 грн., квитанцію № 52 від 05 серпня 2021 року про сплату 1000 грн. /Т-2 а.с.187/.

Станом на час ухвалення судом рішення у цій справі у матеріалах справи були відсутні, як вищевказані квитанції, так і заява ОСОБА_1 про намір подати після ухвалення судового рішення ці квитанції на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, які він поніс протягом червня серпня 2021 року на суму 7500 грн.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи заяви ОСОБА_1 про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, що свідчить про порушення порядку для подання відповідних доказів, можна стверджувати про відсутність підстав для розгляду поданих документів, а саме: квитанцій до прибуткового касового ордера квитанцію № 39 від 04 червня 2021 року, № 46 від 20 липня 2021 року, № 44 від 02 липня 2021 року про сплату 1000 грн., квитанцію № 52 від 05 серпня 2021 року про сплату 1000 грн.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією, яка наведена у пункті 51 постанови Великої Палати Верховного Суду України від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення суду у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України,

постановив:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну та зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Повний текст ухвали складаний 02 вересня 2021 року.

Суддя:

Оригінал ухвали.