ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 634/1646/19

провадження № 22-з/818/199/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» Літвінова Євгена Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за Кредитним договором № 50010274 від 05.09.2013 року в сумі 37 516,37 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 1172,77 грн. сплаченого судового збору, а також витрати на правову допомогу у розмірі 8260,30 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» подало апеляційну скаргу. Апелянт, зокрема, зазначив, що витрати на правову допомогу за представництво інтересів товариства в суді апеляційної інстанції погоджені у розмірі 10 800 грн.; при цьому остаточний розрахунок судових витрат буде надано позивачем за підсумками фактично понесених судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги.

Постановою Харківського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задоволено частково. Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення інфляційних втрат у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року та в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 23 938,29 грн. Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінено в частині мотивів. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 123,80 грн.

19 квітня 2021 року поштовим відправленням на адресу суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» Літвінов Євген Володимирович направив заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» понесені витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з судовим розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 10 800 грн.

Обговоривши доводи заяви, судова колегія вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Судом встановлено, що 10 квітня 2018 року між Адвокатським об`єднанням «КПД Консалтинг» та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено договір про надання юридичних послуг (а.с.99-100 т.1). 25 жовтня 2019 року між ними також підписана заявка на надання юридичних послуг №59, за умовами якої Адвокатське об`єднання «КПД Консалтинг» зобов`язувалося забезпечити ТОВ «Порше Мобіліті» належне представництво інтересів у суді, в тому числі апеляційної та касаційної інстанції, по справі за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.101 т.1).

Відповідно до п.4.1 заявки на надання юридичних послуг №59 від 25 жовтня 2019 року, за представництво інтересів замовника у суді апеляційної інстанції замовник сплачує 9 000 грн., крім того ПДВ 1 800 грн., а всього 10 800 грн.

Сторони вищевказаного договору склали акт №2 про надані послуги. Загальна вартість правової допомоги за представництво інтересів замовника у суді апеляційної інстанції склала 10 800 грн.

11 січня 2021 року на виконання договору про надання юридичних послуг позивачем сплачено 10 800 грн.

Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними.

Разом з тим колегія суддів вважає, що заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» Літвінова Євгена Володимировича про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши матеріали справи та зміст поданих апелянтом документів, колегія суддів вважає неспівмірним наданий адвокатом обсяг послуг (складання апеляційної скарги та заяви про ухвалення додаткового рішення) з їх вартістю (10 800 грн.), складністю справи, затраченим часом на надання таких послуг; підготовка цієї справи до розгляду не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, обсяг послуг щодо представництва інтересів позивача у суді надавався клієнту в обмежуваному форматі, оскільки справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру. Стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 800 грн. є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг, тощо.

З урахуванням вимог розумності та справедливості, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» понесені витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану з судовим розглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 5 000 грн. В іншій частині заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» Літвінова Євгена Володимировича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» понесені витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану з судовим розглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 5 000 грн.

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина