Ухвала

02 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 554/2038/20

провадження № 61-14027ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, - задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на рухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на обладнання: машину насіннє-рушну

НРХ-4-01; маслопрес ПХП-1000 (3 шт.); зерносушарку СБЦ-16; сепаратор

БСХ-100; - піч сушильножарочну ПСЖ-ГЗОБ-МО (нержавіюча); автомат фасувально-пакувальний ФУАПП; повітряний теплообмінник ВОТ-30000; теплогенератор - ТПГ-1000; водяний теплообмінник ВДГ-500; фільтпрес - РЗМ 16-1 УП-001;очисна калібруюча машина ОКМФ-АВФ- АФ; конвеєр харчовий універсальний; конвеєр харчовий завантажувальний;

КПП-4500 БД; конвеєр харчовий розвантажувальний КПРГ-2; автоматичний котел опалювальний на твердому паливі з приставкою А.П.П. (потужність 15 до 500 кВт); піч сушильно-жарочна - ПСЖ-Г; брикетувальник ПБ-48; зерносушарку СБЦ-16, заводський номер 7; піч сушильно-жарочну

ПСЖ-Г-30Б-МО; піч сушильно-жарочну ПСЖ-Г-120Б-МО; установку комбінувальну ОКМ; погрузчик зерновий КШП; конвеєр КПО 1800; конвеєр КПУ-1500.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 липня 2020 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності - відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03 березня 2020 року, зміненою постановою Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року виправлено описку у резолютивній частині постанови Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року у справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності.

Абзац четвертий резолютивної частини постанови Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року викладено в наступній редакції:

Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 500,00 грн покласти на позивача. Понесені відповідачем ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового за подання апеляційної скарги в розмірі 2881,50 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 21 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків, а саме запропоновано надати належні та допустимі докази на підтвердження поважності причин пропуску строку, зокрема, докази про отримання оскаржуваного рішення суду саме

16 листопада 2020 року.

На виконання ухвали суду заявник надав фотокопії матеріалів справи, згідно з якими копію оскаржуваної постанови отримав його представник

16 листопада 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2021 року визнано поважними причини для поновлення процесуального строку та поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк для касаційного оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року. Продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги, запропоновано заявнику зазначити підстави касаційного оскарження, передбачені частиною третьою статті 411 ЦПК України.

На виконання ухвали суду заявник надав нову редакцію касаційної скарги,

з якої виключив посилання на частину третю статті 411 ЦПК України та визначив, що підставою касаційного оскарження судових рішень є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Проте він не зазначив щодо якої норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 , заявнику необхідно надати уточнену касаційну скаргу із зазначенням норм права, відповідно до яких відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах та копії такої скарги для усіх учасників справи або зазначити інші, передбачені цивільним процесуальним законом, підстави касаційного оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2021 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

16 серпня 2020 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до Верховного Суду засобами поштового зв`язку з касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги та вказав, що постанову Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року його представник отримав

16 листопада 2020 року засобами поштового зв`язку. На підтвердження клопотання надав копію заяви про видачу копії оскаржуваної постанови.

Дослідивши матеріали касаційного провадження та ухвали Верховного суду, які розміщені в Єдиному реєстрі судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги слід відмовити, оскільки ухвалою Верховного Суду

від 25 березня 2021 року заявнику вже поновлено строк подачі касаційної скарги.

Оскільки, першу касаційну скаргу ОСОБА_1 Верховний Суд повернув

26 липня 2021 року, а вдруге заявник звернувся до Верховного Суду

16 серпня 2021 року, то процесуальний строк не був порушений.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом

до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Також Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, не може бути прийняте касаційним судом, оскільки воно

є загальним та не відповідає вимогам викладених у ЦПК України.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України

та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подачі касаційної скарги відмовити, так як строк касаційного оскарження вже був поновлений ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2021 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 04 жовтня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць