ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 двоюрідного брата позивача - ОСОБА_6 , відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 . Так як спадкоємець був одинокою людиною, то сторони по справі є спадкоємцями третьої черги спадкування. В передбачений законом строк позивач прийняв спадщину, подавши до нотаріуса відповідну заяву, відповідачі з заявами про прийняття спадщини не звертались. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві нотаріус відмовив, що стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Ухвалою судді від 14 червня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

В підготовче засідання сторони не з`явились, про день слухання справи повідомлялись судом належним чином, через канцелярію суду надали письмові заяви з проханням розглянути справу в їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, відповідачі позов визнали.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає визнання відповідачем позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер двоюрідний брат позивача ОСОБА_6 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя ОСОБА_6 був одинокою людиною, рідних сестер та братів не мав, дружини та дітей не мав, його батьки померли раніше, тому спадкоємці першої та другої черг спадкування після його смерті відсутні. Тому, ОСОБА_1 , та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є спадкоємцями третьої черги спадкування по праву представлення замість своїх померлих батьків (а рідних тіток та дядьки спадкодавця) як його двоюрідні брат та сестри.

В передбачений законом строк позивач прийняв спадщину, подавши відповідну заяву нотаріусу, внаслідок чого 14.05.2020 державним нотаріусом Фастівської районної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. було відкрито спадкову справу. Інші спадкоємці - відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не вчиняли жодної з передбачених законом дій щодо прийняття спадщини (заяв до нотаріальної контори в строк до 6 місяців із дня смерті спадкодавця не подавали, із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживали, із заявами про прийняття їх до кола спадкоємців до нотаріуса не звертались), тому є такими, що від спадщини відмовились.

В установлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і тому в силу ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно Постанови №22/02-31/03 від 26.01.2021 Фастівської районної державної нотаріальної контори позивачеві ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку із відсутністю свідоцтва про народження його матері (а тітки спадкодавця) ОСОБА_7 і неможливості отримати копії актового запису про її народження із-за відсутності архівних записів того періоду часу та в зв`язку із відсутністю державної реєстрації спадкового будинку на ім`я спадкодавця (а.с.96).

Як роз`яснив ВСУ в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із пунктом 1 частини 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд, серед справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також, докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно п. 2 постанови ПВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно статтею 95 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були багатодітною сім`єю, проживали в с. Дорогинка Фастівського району. Не всі їх діти вижили в роки Великої вітчизняної війни 1941-1945 років.

Згідно запису в Погосподарській книзі с. Дорогинка за 1944-1946 роки голова сім`ї ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_10 , 1924 року народження, та ОСОБА_11 , 1935 року народження.

Згідно відповіді з Державного архіву Київської області від 04.12.2020 книга актових записів про народження за 1935 рік по с. Дорогинка на зберігання до державного архіву не надходила (а.с.33).

Таким чином, той факт, що ОСОБА_10 , (батько спадкодавця), 1924 року народження, та ОСОБА_12 (моя позивача ОСОБА_1 ), 1935 року народження, є рідними братом та сестрою підтверджується записами в Погосподарській книзі с. Дорогинка за 1944-1946 роки, а також довідкою Дорогинської сільської ради №555 від 10.11.2020 року (а.с.36-37).

ОСОБА_10 , (батько спадкодавця) під час бойових дій в роки Великої вітчизняної війни втратив зір, був інвалідом І групи. Мати спадкодавця - ОСОБА_13 була інвалідом з дитинства (а.с.27).

Зборами уповноважених членів колгоспу ім. Кірова Фастівського району від 13 липня 1984 року було вирішено передати жилий будинок по АДРЕСА_1 , який знаходиться на балансі колгоспу в особисту власність інваліду І групи Великої Вітчизняної війни ОСОБА_10 (а.с. 25). Запис про ОСОБА_10 як про власника цього будинку було внесено до погосподарської книги виконавчого комітету Дорогинської сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер (а.с.18). Оскільки будинок ОСОБА_10 передавався як члену колгоспу, то відповідно до норми ст. 563 ЦК УРСР (діючої на момент виникнення даних правовідносин) у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство у майні двору не відкривалося.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (діючої на момент виникнення даних правовідносин) майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності.

Після смерті ОСОБА_10 головою колгоспного двору стала його дружина (а мати спадкодавця) ОСОБА_14 , до якої і перейшов у власність житловий будинок, що підтверджується записами в Погосподарській книзі виконавчого комітету Дорогинської сільської Ради народних депутатів - книга №4 за 1986-1990 роки та книга за 1991-1995 роки.

Відповідно до п.13 Постанови пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» (Постанова втратила чинність на підставі Постанови Верховного Суду №7 від 30.05.2008) правила ст. 563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_3 , ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Єдиним спадкоємцем за законом першої черги був її син ОСОБА_6 .

Крім цього, 13 грудня 1988 року ОСОБА_14 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Дорогинської сільської Ради народних депутатів, яким вона заповіла даний будинок своєму сину ОСОБА_6 (а.с.26).

ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті своєї матері в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР через фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном, оскільки продовжував проживати в спадковому будинку, був постійно зареєстрований за адресою цього будинку, спадкоємцем було взято все майно спадкодавиці.

Згідно п.124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP від 31.10.1975 року(яка була чинною на час виникнення даних правовідносин і втратила чинність на підставі Наказу МЮ №18/5 від 14.06.94) доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути:, зокрема,...відомості про те, «що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те. що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, або...запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця».

Відповідно до Погосподарської книги виконавчого комітету Дорогинської сільської ради за 1991-1995 роки після смерті матері ОСОБА_14 здійснено запис про ОСОБА_6 як власника будинку (голови двору).

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13 грудня 1995 року.

Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності і правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські і присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

-документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

-виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні «садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими 5.дповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та х обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру гечових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до статті 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України.

Також, в Ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016 року (справа № 307/1044/15-ц) судам роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва або придбання будинків, зокрема положеннями Цивільного кодексу (далі - ЦК) УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 № 533-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом Української PCP від 25.12.1974 № 3377-VIII «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української PCP від 11.03.1985 № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 12.05.1985 № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української PCP від 31.10.1975 №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністерства юстиції УРСР від 9.01.1976 №1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгахоцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 при вирішення спорів щодо нерухомого майна судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності.

Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, хоча самі погосподарські книги та виписки з них не є правовстановлювальними документами на об 'єкти нерухомого майна.

В судовому засіданні встановлено, що згідно погосподарської книги виконавчого комітету Дорогинської сільської ради житловий будинок АДРЕСА_1 відноситься до категорії колгоспних дворів.

Станом на 1986 рік склад двору наступний: голова двору ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина ОСОБА_14 , 1930 р.н., син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується витягом із погосподарської книги №4, виданим виконавчим комітетом Дорогинської сільської ради.

Станом на 1991 рік склад двору наступний: голова двору ОСОБА_14 , 1930 р.н., син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується витягом із по господарської книги за 1991-1995 роки, виданим виконавчим комітетом Дорогинської сільської ради.

Станом на 1994 рік і далі станом на 1996 рік склад двору наступний: голова двору ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується витягами із по господарської книги за 1991-1995 роки, та із погосподарської книги №4 за 1996-2000 роки, виданими виконавчим комітетом Дорогинської сільської ради.

Відповідно до технічного паспорта від 01.03.2021 року будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 має загальну площу 39,20 кв.м, житлову площу 15,10 кв.м., допоміжною площею 24,10 кв.м., складається з житлового будинку- А, сараю Б, сараїв В, в, в-1, літнього душуД, №1 огорожі.

Таким чином, дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що вказане домооволодіння належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі, відповідно до діючого на той час законодавства.

Право власності, згідно ст. 328 ЦК України, набувається на підставах, що є заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається збутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за закономірнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), як би вони були живими на час з відкриття спадщини.

Отже, аналізуючи всі вищенаведені докази в сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_6 набув право власності на переданий в 1984 році його батькові колгоспом ім. Кірова будинок, який як власність колгоспного двору перейшов до його матері, а потім ним був сладкований в порядку, який існував на час його придбання (підстава ізникнення права власності - записи в погосподарській книзі), і яким не передбачалось обов`язкової державної реєстрації цього майна, то у ОСОБА_1 є всі правові підстави для визнання за ним права власності на цей спадковий будинок в порядку спадкування після смерті свого двоюрідного брата.

А оскільки, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого ОСОБА_6 судом не встановлено, а з заявою про прийняття спадщини звернувся лише ОСОБА_1 що підтверджується витребуваною судом з Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області спадковою справою 124/2020 після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.85-96), то є наявними юридичні підстави для визнання саме за ним права на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, 315, 319 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1233, 1235, 1266,1268 ЦК України, Постанови пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» (Постанова втратила чинність на підставі Постанови Верховного Суду №7 від 30.05.2008) правила ст. 563 ЦК, ст. 549 ЦК УРСР,- суд

У Х В А Л И В :

Встановити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється двоюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. XIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська