Справа № 750/6051/21
Провадження № 2/750/1613/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2021 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
судді Супруна О.П.,
секретар Олефіренко Е.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 750/6051/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та моральної шкоди,
03.06.2021 позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ТДВ "Міжнародна страхова компанія", в якому просить стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування за наслідками ДТП, що сталася 05.10.2020, в розмірі 29 087 грн 72 коп., три відсотки річних в сумі 191 грн 26 коп., пеню в розмірі 902 грн 10 коп., інфляційні збитки в сумі 701,00 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.10.2020, о 12 год. 54 хв., ОСОБА_2 в м. Чернігові на пров. Лєрмонтова - другорядна дорога, керував автомобілем «ЗАЗ 1102», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в напрямку вул. О. Міхнюка та на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг не надав переваги в русі автомобілю «Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі вул. О. Міхнюка в напрямку вул. Шевченка, та здійснив зіткнення з ним, після чого автомобіль «Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2 , продовжив рух та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху (далі за тестом - ПДР). Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.12.2020 у справі № 750/9106/20 притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП) та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Згідно з полісом ЕР-103284158 ТДВ «Міжнародна страхова компанія» здійснює страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «ЗАЗ 1102», державний номерний знак НОМЕР_1 . За фактом зазначеної ДТП надійшла заява про виплату страхового відшкодування. ТДВ "Міжнародна страхова компанія" було погоджено розмір страхового відшкодування в порядку, передбаченому п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , сума якого склала 29 087 грн 72 коп., про що позивача було повідомлено листом № 1039 від 19.02.2021. Також, листом № 1137 від 25.02.2021 позивача було повідомлено про те, що відповідно до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» комісія ТДВ «Міжнародна страхова компанія» визнала ДТП, яка сталася 05.10.2020 за участю забезпеченого ТЗ та «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , страховим випадком і визначила страхове відшкодування у розмірі 29 087 грн 72 коп., зазначивши, що вказана сума буде сплачена на зазначені позивачем реквізити. Позивач вказала, що виплата страхового відшкодування ТДВ «Міжнародна страхова компанія» дотепер не здійснена, внаслідок чого відбулося порушення її звичайного способу життя, а пошкодження автомобіля внаслідок ДТП спричинило моральні страждання та незручності, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з ТДВ "Міжнародна страхова компанія" 5 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою судді від 07.06.2021 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві в триденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказаний в ній недолік.
10.06.2021, на виконання вимог ухвали судді від 07.06.2021 про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто недолік позовної заяви.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 05.07.2021.
05.07.2021 розгляд справи відкладено на 01.09.2021, у зв`язку з незакінченням строку для подання відзиву.
У судове засідання 01.09.2021 сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином. Позивач у письмовій заяві позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі в порядку заочного провадження. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав.
За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України).
Згідно вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 05.10.2020, о 12 год. 54 хв., ОСОБА_2 в м. Чернігові на пров. Лєрмонтова - другорядна дорога, керував автомобілем «ЗАЗ 1102», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в напрямку вул. О. Міхнюка та на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг не надав переваги в русі автомобілю «Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі вул. О. Міхнюка в напрямку вул. Шевченка, та здійснив зіткнення з ним, після чого автомобіль «Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2 , продовжив рух та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пункту 16.11 ПДР.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/9106/20 від 28.12.2020, яка набрала законної сили 12.01.2021, притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с. 7-11).
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді (далі за текстом - ДТП) встановлена постановою Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/9106/20 від 28.12.2020.
ТДВ "Міжнародна страхова компанія" було погоджено розмір страхового відшкодування в порядку, передбаченому п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , сума якого склала 29 087 грн 72 коп., про що позивача було повідомлено листом № 1039 від 19.02.2021 (а.с. 12).
Також, листом № 1137 від 25.02.2021 позивача було повідомлено, що згідно з полісом ЕР-103284158 ТДВ «Міжнародна страхова компанія» здійснює страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «ЗАЗ 1102», державний номерний знак НОМЕР_1 . За фактом ДТП, яка сталася 05.10.2020, за участю забезпеченого ТЗ та «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , надійшла заява про виплату страхового відшкодування. Відповідно до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» комісія ТДВ «Міжнародна страхова компанія» визнала зазначену подію страховим випадком і визначила страхове відшкодування у розмірі 29 087 грн 72 коп., зазначивши, що вказана сума буде сплачена на зазначені позивачем реквізити (а.с. 13).
Однак, виплата страхового відшкодування ТДВ «Міжнародна страхова компанія» дотепер позивачу не здійснена, у зв`язку з чим остання звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.
Згідно положень статті 22 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування . Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що питання про відповідальність за шкоду, заподіяну (внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки) самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами ст. 440 ЦК ( 1540-06 ): шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним; при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не відшкодовується; при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування. (Абзац другий пункту 3 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 9 ( v0009700-03 ) від 24.10.2003 ).
Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.
Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15.
Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з п. 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
ТДВ «Міжнародна страхова компанія» своїм листом від 19.02.2021 погодило розмір страхового відшкодування в розмірі 29 087,72 грн, а рішенням від 25.02.2021 визнало ДТП 05.10.2020 страховим випадком, у зв`язку з чим зазначило про те, що сума страхового відшкодування буде виплачена позивачу, однак остаточної виплати страхового відшкодування здійснено не було дотепер.
Відповідно до п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Згідно з п. 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
25.02.2021 ТДВ «Міжнародна страхова компанія» прийняло рішення про визначену суму страхового відшкодування (а.с. 13).
Позивач вважає, що 15-денний строк протягом якого ТДВ «Міжнародна страхова компанія» повинно було здійснити виплату суми страхового відшкодування позивачеві розпочав відраховуватися з 26.02.2021 та закінчився 12.03.2021. Починаючи з 13.03.2021 ТДВ «Міжнародна страхова компанія» прострочило свої зобов`язання.
Як убачається з розрахунків, складених позивачем, які відповідачем не спростовані, ТДВ «Міжнародна страхова компанія» повинно компенсувати позивачеві три відсотки річних за користування грошовими коштами за період з 13.03.2021 по 31.05.2021 в сумі 191 грн 26 коп. ; пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за вказаний період у розмірі 902 грн 10 коп., інфляційні збитки в сумі 701,00 грн.
На підставі викладеного, а також у зв`язку з тим, що шкода завдана позивачеві в результаті пошкодження транспортного засобу «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , у ДТП, яка мала місце 05.10.2020, відповідачем у добровільному (досудовому) порядку не відшкодована, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , є законними та обґрунтованими, а тому з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь позивача підлягають стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 29 087 грн 72 коп., три відсотки річних в сумі 191 грн 26 коп., пеня в розмірі 902 грн 10 коп., інфляційні збитки в сумі 701,00 грн.
Згідно положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Приймаючи до уваги той факт, що позивачу дійсно було завдано майнової шкоди винною у ДТП особою, враховуючи глибину і тривалість душевних страждань, що пов`язані з пошкодженням майна позивача та порушенням її звичайного способу життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає адекватною компенсацію моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн, які повинні бути стягнуті на користь позивача з ТДВ "Міжнародна страхова компанія".
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення.
Правничу допомогу позивачеві надавав адвокат Новик М.С. на підставі договору про надання юридичних послуг від 18.05.2021. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 18.05.2021, ОСОБА_1 сплатила адвокату 5 000,00 грн за правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, який в ході судового розгляду не висловив свої заперечення щодо розміру цих витрат.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та моральної шкоди, - задовольнити.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05 жовтня 2020 року, в розмірі 29 087 грн 72 коп., три відсотки річних в сумі 191 грн 26 коп., пеню в розмірі 902 грн 10 коп., інфляційні збитки в сумі 701,00 грн, всього 30 882 грн 08 коп. (тридцять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні 08 копійок).
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок) у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок) у відшкодування витрат по оплаті правничої допомоги.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" на користь ОСОБА_1 908 грн 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .
Суддя