Справа № 344/8254/20
Провадження № 2/344/2838/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про втрату права на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14 жовтня 2005 року, на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , його сину - ОСОБА_4 , невістці- ОСОБА_6 та внучці- ОСОБА_5 , в розмірах часток, належить трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 . Вказана квартира загальною площею 55,40 кв.м. Відповідно будинкової книги та інформації з КП «Управляюча компанія» ТЕПЛИЙ ДІМ», у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 та члени його сім`ї: син - ОСОБА_4 , а також знайомі його сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких було зареєстровано за його згодою на прохання його сина ОСОБА_4 . Зазначає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в 2009 році приїхали з м. П`ятихатки, та проживали в його квартирі протягом року, до листопада 2010 року. В листопаді 2010 року забравши свої речі із квартири, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , виїхали в м. П`ятихатки, з того часу в квартирі АДРЕСА_1 не проживають, їхнього майна не має. З моменту виїзду з квартири до м. Івано-Франківська не приїжджають, місце їх проживання позивачу та його членам сім`ї не відоме. Позивачем зазначається, що наявність реєстрації, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі АДРЕСА_1 порушує його право, права інших співвласників квартири та інтереси, адже вони змушені нести додаткові витрати по оплаті окремих житлово-комунальних послуг, нарахування яких здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих в квартирі осіб, а також позбавляє позивача можливості як пенсіонера, особи похилого віку, вирішувати питання щодо можливості отримання житлових субсидій. Відповідачі жодного разу не несли жодних витрат по утриманню квартири, не сплачували ніколи комунальні платежі. Не підтримують з відповідачами жодних стосунків. Востаннє співвласники квартири бачили їх в листопада 2010 року. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зареєстровані за його згодою в квартирі АДРЕСА_1 членами його сім`ї не являються.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 21.01.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про втрату права на користування житловим приміщенням - задоволено. Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , а також визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14.05.2021 року заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.01.2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про втрату права на користування житловим приміщенням скасовано та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

15.06.2021 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтують тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2013 року за №201 посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В., ОСОБА_2 прийняла у власність 2/5 (дві п`ятих) частини квартири АДРЕСА_1 . На підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2013 року за №201 посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В., за ОСОБА_2 зареєстровано право власності за №200519 в Державному реєстру прав на нерухоме майно. У той час позивач по справі зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вказаній квартирі не проживають з 2010 року, а вказаний договір купівлі-продажу квартири укладено 22.02.2013 року між ОСОБА_2 та третіми особами по справі, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_2 з 2007 року працювала на Державному підприємстві виробничого об`єднання «Карпати», яке знаходиться у м. Івано-Франківськ. Не тривалий час ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 проживають у місті П`ятихатки, Дніпропетровської області, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 доглядає свою пристарілу матір, а ОСОБА_3 доглядає свою бабусю, що достовірно було відомо позивачу та третім особам по справі. Враховуючи наведене просять суд відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Письмових пояснень на позов не подали.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні в режимі відео конференції просила суд відмовити в задоволенні позову, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини.

Згідно копії свідоцтва про право власності від 14.10.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ від 07.11.2005 року ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_7 (дружині), ОСОБА_4 (сину), ОСОБА_6 (невістці), ОСОБА_5 (внучці) на праві спільної сумісної власності, в рівних частках по 1/5 кожному належить квартира АДРЕСА_1 .

З копії свідоцтва про право на спадщину від 08.10.2010 року, вбачається що спадкоємцем майна ОСОБА_7 , 1930 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є її син ОСОБА_4 на 1/2 частки та чоловік ОСОБА_1 на 1/2 частки. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 видане ОСОБА_4 .

З копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.10.2010 року вбачається, що спадкоємцем майна, яке складається з 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 .

З копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.10.2010 року вбачається, що спадкоємцем майна, яке складається з грошових коштів в Ощадбанку, до 1/2 частини 980,45 грн, за померлою ОСОБА_7 , 1930 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1 .

З копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.10.2010 року вбачається, що спадкоємцем майна, яке складається з грошових коштів в Ощадбанку, до 1/2 частини 980,45 грн, за померлою ОСОБА_7 , 1930 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_4 .

З копії витягу про державну реєстрацію прав Івано-Франківського ОБТІ від 20.10.2010 року встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/10 частки квартири АДРЕСА_1 .

З копії витягу про державну реєстрацію прав Івано-Франківського ОБТІ від 20.10.2010 року встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 1/10 частки квартири АДРЕСА_1 .

З заяви ОСОБА_6 , яка посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В. від 22.02.2013 року, вбачається, що вона стверджує, що частина квартири АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_4 , належить йому на праві особистої власності, оскільки набута внаслідок використання права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду та у результаті спадкування не являється спільною власністю подружжя.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.06.2020 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 3/10 частки квартири АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.06.2020 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 3/10 частки квартири АДРЕСА_1 .

Як встановлено з договору купівлі-продажу від 22.02.2013 року за №201 посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В., ОСОБА_2 прийняла у власність 2/5 (дві п`ятих) частини квартири АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2013 року за №201 посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В., за ОСОБА_2 зареєстровано право власності в Державному реєстру прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.02.2013 року.

Як вбачається із копії характеристики виданої начальником цеху та майстром №210 ДП ВО «Карпати» ОСОБА_2 працювала в`язальником схемних джгутів, шнурів і кабелів з 4 червня 2007 року. За період роботи на ДП ВО «Карпати» зарекомендувала себе позитивно.

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_2 від 06.12.2005 року прописані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зареєстровані в зазначеному житловому приміщенні з 27.03.2013 року.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

У статті 7 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є право користування (сервітут).

Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (стаття 396 ЦК України).

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що не підлягають до задоволення вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користуватись квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу спірної квартири від 22.02.2013 року ОСОБА_2 належить 2/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а отже вона є співвласником спірної квартири.

Що стосується вимог позивача про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , слід зазначити наступне.

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, в якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Оскільки ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 (яка є співвласником спірної квартири), набув права користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , як член сім`ї співвласника житла, не проживає у ній з поважних причин, а саме у зв`язку з необхідністю догляду за його пристарілою бабусею та переїзду у м. П`ятихатки, Дніпропетровської області, а тому не підлягає до задоволення позивача про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про втрату права на користування житловим приміщенням слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України, керуючись ст.ст. 76, 259, 263, 265, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про втрату права на користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Татарінова О.А.