Справа №752/4007/20
Провадження № 2/752/1930/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.05.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Оджубейської Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживача шляхом відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.09.2015 року між позивачем та ПАТ «Юніон Стандарт Банк» було укладено договір №1 про відповідальне зберігання цінностей у банку, відповідно до умов якого позивач передав на зберігання відповідачу 20 000 доларів США. 02.10.2015 року постановою Правління НБУ №665/БТ віднесено ПАТ «Юніон Стандарт Банк» до категорії неплатоспроможних та відповідачем делеговано повноваження тимчасового адміністратора банку Білій Ірини Володимирівні. 28.12.2015 року відповідачем прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Юніон Стандарт Банк» та делеговано повноваження ліквідатора Кічуку О.І. 11.12.2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення ПАТ «Юніон Стандарт Банк».

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22.05.2018 року у справі №752/24451/17 позов ОСОБА_1 до ПАТ «Юніон Стандарт Банк», яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2018 року та ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20.02.2019 року, позов задоволено частково, ухвалено стягнути з ПАТ «Юніон Стандарт Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США відповідно до Договору №1 від 03.09.2015 року.

28.02.2019 позивач на адресу уповноваженої особи Фонду подав заяву про включення до реєстру кредиторів банку за рішенням суду від 22.05.2018 року, на що отримав відповідь про відмову в зв`язку з пропуском строку для звернення з кредиторськими вимогами .

Вважаючи що діями відповідача завдана шкода в розмірі 20 000 доларів США, позивач просить суд стягнути зазначену суму коштів на його користь.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Надано відповідачу тридцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом та направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї, відповідно до яких Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими, мотивуючи тим, що позивач пропустив встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» строк для включення до реєстру кредиторів майже на 4 роки. Також відповідачем зазначено, що неакцептування кредиторських вимог не є шкодою в розумінні цивільного законодавства України. А отже, позов про стягнення шкоди не підлягає задоволенню.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.10.2020 року підготовче провадження закрите.

Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на те, що позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача завдані збитки, оскільки рішення суду щодо стягнення з ПАТ «Юніон Стандарт Банк» грошових коштів не виконано зв`язку з ліквідацією Банку і позивач не був включений до Реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що вимоги кредиторів Банку в ході процедури ліквідації задовольняються відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач у визначений Законом строк не звернувся до Фонду гарантування вкладів з заявою про включення його кредиторських вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів. Крім того, представник відповідача зазначила, що будь-які докази на підтвердження завдання позивачу шкоди з боку Фонду гарантування вкладів в матеріалах справи відсутні, а судовими рішеннями встановлено, що шкода позивачу завдана ПАТ «Юніон Стандарт Банк».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 03.09.2015 року між позивачем та ПАТ «Юніон Стандарт Банк» було укладено договір №1 про відповідальне зберігання цінностей у Банку, відповідно до умов якого позивач передав на зберігання відповідачу 20 000 доларів США.

02.10.2015 року постановою Правління НБУ №665/БТ віднесено ПАТ «Юніон Стандарт Банк» до категорії неплатоспроможних та відповідачем делеговано повноваження тимчасового адміністратора банку Білій Ірини Володимирівні.

28.12.2015 року відповідачем прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Юніон Стандарт Банк» та делеговано повноваження ліквідатора Кічуку О.І.

11.12.2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру ридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення ПАТ «Юніон Стандарт Банк».

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22.05.2018 року у справі №752/24451/17 позов ОСОБА_1 до ПАТ «Юніон Стандарт Банк», яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2018 року та ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20.02.2019 року позов задоволено частково, ухвалено стягнути з ПАТ «Юніон Стандарт Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США відповідно до Договору №1 від 03.09.2015 року.

28.02.2019 позивач, на адресу уповноваженої особи відповідача, подав заяву про включення до реєстру кредиторів банку за рішенням суду від 22.05.2018 року, на що отримав відповідь про відмову в зв`язку з пропуском строку для звернення з кредиторськими вимогами.

Звертаючись до суду, позивач посилається на те, щ такими діями Фонду гарантування вкладів фізичних осіб йому завдані збитки в розмірі 20000 доларів США.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до стаття 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст.3 Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

В силу положень ст. 44 Закону Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Згідно з ст.45 Закону Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Судом встановлено, що оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку ПАТ «юСБ» було опубліковано 30.12.2015 р.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Фонд зобов`язаний у 60-денний строк з дня початку процедури ліквідації банку надіслати повідомлення всім клієнтам, які користуються послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення. Матеріальні цінності, що перебували на відповідальному зберіганні банку і не були вилучені власниками в зазначений у повідомленні строк, вважаються фондами, на які не можуть претендувати кредитори банку. Такі цінності переходять у розпорядження Фонду для повернення законним власникам.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Позивач у визначений спеціальним законом строк не звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою про включення його вимог до Реєстру акцептованих кредиторських вимог.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідача вини в заподіяні майнової шкоди позивачу по причині відмови у акцептуванні заяви позивача про включення позивача до реєстру кредиторів в зв`язку з пропуском строків для звернення з кредиторськими вимогами, що передбачені законодавством.

Суд також звертає увагу на те, що Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22.05.2018 року у справі №752/24451/17 позов ОСОБА_1 до ПАТ «Юніон Стандарт Банк», яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2018 року та ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного суду від 20.02.2019 року позов задоволено частково, ухвалено стягнути з ПАТ «Юніон Стандарт Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США відповідно до Договору №1 від 03.09.2015 року та встановлена вина Банку у втраті цінностей, переданих на зберігання.

Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наяність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між винними діями та наслідками, що настали.

Закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України . Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 80 ЦПК України)

Позивачем в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надано достовірних, належних та достатніх доказів на підтвердження винних дій відповідача у завданні шкоди.

Таким чином, суд зазначає про відсутність правових підстав та вважає, що заявлені вимоги в даному випадку не можуть бути задоволеними.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя