Справа № 201/8516/21
Провадження № 2/201/3258/2021
УХВАЛА

03 вересня 2021 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська Федоріщев С.С., ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 , ТДВ «Міжнародна страхова компанія», третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Демидову С.О.

27 серпня 2021 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидової С.О. по справі заявлено самовідвід.

28 серпня 2021 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидової С.О. виправлені допущені в ухвалі від 27.08.2021р. описки.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Антонюка О.А.

31 серпня 2021 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка О.А. по справі заявлено самовідвід.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Наумову О.С.

01 серпня 2021 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумової О.С. по справі заявлено самовідвід.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Федоріщева С.С.

Ознайомившись з матеріалами даної справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід з наступних підстав.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, існування безсторонності повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Статтями 36-39 ЦПК України передбачені підстави, в тому числі, й для самовідводу, а статтями 40-41 ЦПК України визначений порядок вирішення заявленого самовідводу і наслідки його задоволення.

З відкритих інформаційний джерел встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , яка сумісно зі своїм чоловіком займається спільною правозахисною діяльністю, поділяє його громадську позицію, є його однодумницею з питань взаємодії державними, правоохоронними та судовими органи влади.

22 лютого 2018 року Вищою радою правосуддя було прийнято рішення про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням суддів Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська. Зокрема даним рішенням було встановлено втручання в діяльність суддів щодо здійснення правосуддя з боку громадянина ОСОБА_3 , який є головою громадської організації «Народний трибунал» та разом з учасниками даної організації приблизно у кількості 40 осіб проводив на подвір`ї суду пікетування з використанням символіки громадської організації «Народний трибунал», розклавши шини перед входом до приміщення суду та увімкнувши ґучну музику, разом з цим було розміщено плакати з вимогою вчинення конкретних дій від складу суду щодо засудження конкретних осіб. З цього приводу суддями Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська також було надіслано до Генеральної прокуратури України відповідне повідомлення, що стало підставою для початку кримінального провадження за ч. 1 ст. 376 КК України за фактом втручання у професійну діяльність суддів з метою перешкодити виконанню їх службових обов`язків.

Крім того, ОСОБА_3 публічно та відкрито неодноразово виражав повну недовіру всьому складу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Як стало відомо судді, у Інтернет-мережі на ряду сайтів до цього часу наявні негативні коментарі та публікації на адресу суду і суддів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

При прийняті мною рішення про самовідвід, я, як суддя, дотримуюсь рекомендацій Висновку №1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01 лютого 2001 року в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає.

Крім того, мною враховані положення ст. 3 Європейського статуту судді, який передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі « Мироненко і Мартиненко проти України»).

Як визначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 р. у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії».

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства».

Крім того, п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді», схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006р., передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Тому, з метою запобігання можливим висновкам про те, що я, якимось чином, прямо чи побічно, зацікавлений у результатах розгляду справи, з метою усунення обставин, які можуть викликати сумніви у його об`єктивності та неупередженості, дотримуючись рекомендацій Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001р. в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді у результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, керуючись ст.ст. 36 39 ЦПК України, вважаю за можливе заявити самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Європейського статуту судді, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, ст. ст. 36-41, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заявити по цивільній справі № 201/8516/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди самовідвід.

Цивільну справу № 201/8516/21 передати до канцелярії суду для визначення судді в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.С. Федоріщев