Справа №:755/6963/21
Провадження №: 2/755/3904/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" серпня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Гончарука В.П.

з секретарем Гриценко О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Київ заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 755/6963/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 755/6963/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення, в якій заявник просить суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення судових витрат на правову допомогу адвоката.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що під час ухвалення рішення у справі № 755/6963/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення, судом не вирішено питання про стягнення судових витрат на правову допомогу адвоката.

В судове засідання сторони по справі не з`явлись про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 755/6963/21 - не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Даний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення - задоволено.

Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України).

Із змісту заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що при ухваленні рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року по справі суд не вирішив питання, щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових втрат на правову допомогу адвоката.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 84 000,0 грн. за договором про надання правової допомоги від 03 грудня 2019 року., не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було подано копію договору про надання правничої допомоги від 03 грудня 2019 року, коіпію додаткової угоди, №3, копію акту виконаних робіт №3 від 05 серпня 2021 року, копію рахунка про сплату послуг адвоката. копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги.

Однак судом встановлено, шо стороною позивача не надано детальний розрахунок суми зазначених витрат заявлених позивачем та її складових, відсутній час, який було витрачено на надання професійної правничої допомоги, зокрема на кожний вид послуг наданий адвокатом, а також не було надано належних доказів на підтвердження сплати послуг, щодо надання правової допомоги адвокатом відповідно до договору про надання правничої допомоги.

Крім того, як вбачається з наданого стороною позивача Акту виконаних робіт №3 від 05.08.2021 року до договору про надання правової допомоги від 03.12.2019 року, послуги правової допомоги та їх вартість, які надавались Адвокатським бюро «Костянтина Колесника» клієнту ОСОБА_1 , ніяким чином не підтверджують факт надання послуг правової допомоги саме в межах розгляду цивільної справи № 755/6963/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення.

Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 755/6963/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення не підлягає задоволенню.

Керуючись, 7-13, 76-81, 259, 263-265, 268, ст. 270, 273, 354 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 755/6963/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дніпровський районний суд міста Києва.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: