Номер провадження: 22-ц/813/7422/21
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №522/15276/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року у складі судді Домусчі Л.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 8 вересня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що рішенням у адміністративній справі зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок пенсії, рішення набрало законної сили 20 лютого 2018 року. За період з 20 лютого 2018 року по 24 квітня 2020 року недоплачена частина пенсії склала 99484,43 грн. Позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ГУ ПФУ в Одеській області на вказану суму недоплаченої частини пенсії інфляційні втрати за період з березня 2018 року по квітень 2020 року в сумі 1144,78 грн. та 3% річних за період з 20 лютого 2018 року по 24 квітня 2020 року в сумі 6497,96 грн. (а.с.1-3).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.18).

Відповідач ПУ ПФУ в Одеській області позов не визнав, зазначивши у відзиві, що на виконання постанови суду від 21 вересня 2017 року, залишеної без змін в апеляційному порядку 20 лютого 2018 року, в справі №522/14603/17 здійснено 22 жовтня 2018 року перерахунок пенсії, нарахована доплата пенсії за період з 10 червня 2016 року по 31 грудня 2017 року в сумі 99484,33 грн. зарахована на поточний рахунок позивача. Посилання позивача на статтю 625 ЦК України є помилковим, оскільки основною умовою застосування вказаної норми права є цивільно-правовий характер відносин між сторонами, який би, серед іншого полягав у простроченні виконання грошового зобов`язання, що виникає з правовідносин, що мають цивільний (приватний), а не публічний характер. Спірні правовідносини не відносяться до цивільних, не засновані на договірних зобов`язаннях, а являються публічно-правовими і регулюються нормами спеціального законодавства. За результатами розгляду адміністративної справи суди уповноважені прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення, а не про стягнення конкретних сум грошових коштів (а.с.27-29).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року позов задоволено; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 в порядку статті 625 ЦК України три відсотки річних та інфляційні втрати в загальній сумі 19642,74 грн., стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. (а.с.35-37).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 6 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Одеській області на рішення суду.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.68-70).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. На виконання судового рішення здійснено 22 жовтня 2018 року перерахунок пенсії за період з 10 червня 2016 року по 31 грудня 2017 року, перерахована сума 99484,33 грн. зарахована на поточний рахунок позивача. Такий порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, яким, зокрема, передбачено, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником у яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Під час виконання рішення суду та виплати заборгованості по рішенню суду Головне управління керувалось нормами законодавства, виділення коштів для виплати не залежить від Головного управління. Позивач є військовим пенсіонером, спеціальним законом, що регулює правовідносини щодо його пенсійного забезпечення є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262, яким передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Тому положення статті 625 ЦК України не поширюються на зобов`язання, які регулюються спеціальними нормами закону. Основною умовою застосування вказаної норми права є цивільно-правовий характер відносин між сторонами, який би, серед іншого, полягав у простроченні виконання грошового зобов`язання, що випливає з правовідносин, що мають цивільний (приватний), а не публічний характер. Спірні правовідносини не відносяться до цивільних, не засновані на договірних зобов`язаннях, а являються публічно-правовими і регулюються нормами спеціального законодавства. За результатами розгляду суди уповноважені прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчиняти певні дії чи утриматися від їх вчинення, а не про стягнення конкретних сум грошових коштів, однак суд даний факт проігнорував. Судом задоволено самостійний розрахунок позивача інфляційних втрат та 3% річних, який є неналежним доказом по справі, оскільки це виключна компетенція Головного управління. Стягнення судового збору є безпідставним, так як забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

На виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року в справі №522/14603/17, залишеної без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 по інвалідності з 10 вересня 2016 року по 31 грудня 2017 року на суму 99484,43 грн.

Нарахована доплата до пенсії за вказаний період в сумі 99484,43 грн. зарахована на поточний рахунок 24 квітня 2020 року відповідно до протоколу від 16 квітня 2020 року №22 засідання Комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

Після перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2020 року становить 8599,50 грн.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України, у розумінні даної норми матеріального права правовим наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції, процент річних в разі прострочення встановлений 3% від простроченої суми, боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання грошового зобов`язання.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Рішення у справі №522/14603/17 набрало законної сили 20 лютого 2018 року, нарахована доплата в сумі 99484,43 грн. на рахунок ОСОБА_1 зарахована 24 квітня 2020 року.

Грошове зобов`язання становить 99484,43 грн., неможливість виконання грошового зобов`язання, в тому числі й через дотримання боржником черговості виконання рішень, недостатність коштів, передбачених в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету тощо, не звільняє від передбаченої статтею 625 ЦК України відповідальності.

В порядку статті 625 ЦК України інфляційні втрати на суму грошового зобов`язання 99484,43 грн. нараховані за період з березня 2018 року по квітень 2020 року в сумі 13144,78 грн.

В порядку статті 625 ЦК України 3% річних на прострочену суму 99484,43 грн. нараховані за період з 20 лютого 2018 року по 24 квітня 2020 року в сумі 6497,96 грн.

Правильність розрахунків не спростована.

Суд встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог.

Право на своєчасну виплату доплати до пенсії порушено та підлягає захисту.

За змістом статті 625 ЦК України як норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть визначатися у рішенні суду.

Правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, регулюються нормами ЦК України, які передбачають відповідальність за порушення грошового зобов`язання (частина друга статті 625 цього Кодексу).

Справа про застосування відповідно до статті 625 ЦК України заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, підтвердженого чинним судовим рішенням, навіть якщо учасником цього зобов`язання є суб`єкт владних повноважень, розглядається залежно від суб`єктного складу у порядку цивільного чи господарського судочинства.

Виходячи із аналізу предмету спору та характеру спірних правовідносин, вимоги про стягнення в порядку статті 625 ЦК України на суму виплат, підтверджених чинним судовим рішенням, відносяться до юрисдикції загальних судів та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 9 грудня 2021 року не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; надали клопотання про розгляд справи за відсутності сторони. Відтак, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова