Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4166/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

07.09.2021 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 552/4166/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 03.08.2021 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ТОВ «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява обґрунтована тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 25142 від 29.04.2021.

Позивач вказувала, що кредитного договору №331946 від 18.05.2019 з ТОВ ФК «Джобер», на підставі якого вчинено виконавчий напис, вона не укладала, ніяких кредитних коштів не отримувала, а тому боргу перед відповідачем не визнає, вважає, що виконавчий напис вчинено з істотним порушенням законодавства, зокрема, вважає спірною заборгованість, нараховану у виконавчому написі нотаріуса.

В позовній заяві позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом за № 25142 від 29.04.2021 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» в розмірі 26526 грн. Просила стягнути з відповідача 5000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04.08.2021 в даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач відзив на позовну заяву не подавав.

Треті особи письмові пояснення щодо позову не подавали.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Для одержання виконавчого напису подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Судом встановлено, що 18.05.2019 між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Джобер» укладений договір № 331946 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок банківської картки позичальника в сумі 3600 грн. зі сплатою відсотків строком 29 календарних дні з 18.05.2019 по 15.06.2019 включно.

Встановлено, що 29.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є боржником за кредитним договором № 331946 від 18.05.2019, укладеним між нею із ТОВ «ФК «Джобер», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції» на підставі договору Факторингу №1-31/08-Д від 31 серпня 2020 на користь до ТОВ «Українські фінансові операції» суми заборгованості в розмірі 26526 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 3600 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 2462,40 грн., заборгованість за нарахованою пенею-19533,60 грн., а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача.

Загальна сума, що підлягає стягненню, визначена в розмірі 26526 грн.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги в тому числі і не дотриманням принципу безспірності.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Дослідженими в справі доказами не встановлено, що при вчиненні виконавчого напису №25142 від 29.04.2021 приватним нотаріусом відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 перевірено подачу відповідачем на обґрунтування вимог пакету документів.

Матеріали справи не містять даних про те, що звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості позивача, надав виписку з рахунка.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Виконавчий напис, вчинений двадцять дев?ятого квітня дві тисячі двадцять першого року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. підлягає визнанню таким, що не піддягає виконанню з тих підстав, що не дотримано вимоги щодо безспірності заборгованості, хоча за формою та змістом він відповідає вимогам, встановленим до змісту виконавчого напису.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з такого.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

В поданій до суду позовній заяві позивач вказувала на те, що у зв`язку з вчиненням виконавчого напису та відкриттям виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, в якому вживаються активні дії щодо стягнення з неї неіснуючої заборгованості, вона зазнала моральних страждань, душевних переживань. Також зазначає, що телефонні дзвінки з вимогами сплати неіснуючої заборгованості та погрози в адресу її рідних спонукали звернутися до органів поліції. Все це негативно вплинуло на її емоційний стан.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження наявності спричиненої моральної шкоди, позивачем на підтвердження позовних вимог до суду надано не було. Сам факт звернення з заявами до органу поліції суд не може розцінювати як доказ наявності моральної шкоди. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають за їх недоведеністю.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн.

При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 6000 грн суд виходить з такого.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги №20/07/2021 від 20.07.2021 року, довідку №20/07/2021 від 28.07.2021 про оплату наданих юридичних послуг, копію чеку від 28.07.2021 на поповнення картки на суму 3000 грн.

Однак, детальний опис робіт, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі наданих послугу в матеріалах справи відсутні, що унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу судом з метою розподілу. При цьому слід урахувати, що наведений в договорі про надання правничої допомоги перелік послуг і копія чеку від 28.07.2021 на поповнення картки на суму 3000 грн не є доказом щодо фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Оскільки позивачем належним чином не обґрунтовано і не доведено перелік (обсяг) та вартість наданих адвокатом послуг та витрат, понесених на виконання договору про надання правової допомоги від 20 липня 2021 року, то у суду відсутні підстави у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29.04.2021 приватним нотаріусом нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем за №25142, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості за кредитним договором в сумі 26526 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», місцезнаходження 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 313, код 40966896.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження АДРЕСА_2 .

Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, місцезнаходження м. Кременчук Полтавської області, вул. Академіка Маслова, 15/4.

Повне судове рішення складено 07.09.2021.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко