КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року місто Київ.

Справа 755/15776/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11215/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Суддя-доповідач Желепа О.В.

суддів Кравець В.А., Кирилюк Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу П`ятого управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року (у складі судді Арапіної Н.Є., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, П`ятого управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, П`ятого управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат. Свої вимоги мотивував тим, що 09 грудня 2017 року на 92-ому кілометрі автодороги «Київ-Харків» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , який працював водієм у П`ятому управлінні (Міжвідомчий центру спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України. 18 березня 2019 року постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, яка постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року залишена без змін. Згідно звіту про оцінку майна № 526 від 16 серпня 2018 року Приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи» вартість відновлюваного ремонту з врахуванням фізичного зносу без ПДВ автомобіля марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 121681,74 грн. Оскільки транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , не був застрахованим, у відшкодування матеріальної шкоди позивач отримав від Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в сумі 100 000 гривень, в межах ліміту, встановленого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, різниця між матеріальною шкодою, яка спричинена пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 21681,74 грн. (121681,74 грн. - 100 000,00 грн.), яку має відшкодувати організація, в якій працював водій - відповідач П`яте управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України. Крім того, позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини зліва. У поєднанні з постійним стресовим навантаженням позивач пережив інфаркт міокарда, проходив лікування у 1-й Міській клінічній лікарні м. Полтава в період з 15 по 27 грудня 2017 року. Тому має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 000,00 грн. Також позивач поніс додаткові витрати на транспортування пошкодженого транспортного засобу в сумі 9396,00 гривень, витрати на проведення експертизи в сумі 6864,00 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 21 681,74 грн., моральну шкоду у розмірі 80 000,00 грн., матеріальні збитки, які складаються з витрат на оплату вартості експертного дослідження у розмірі 6864,00 грн. та витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 9396,00 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з П`ятого управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, , юридична адреса: 39617, вул. Лікаря О. Богаєвського, 2-А, місто Кременчук, Полтавська область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 21 681 (двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 74 коп.

Стягнуто з П`ятого управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, , юридична адреса: 39617, вул. Лікаря О. Богаєвського, 2-А, місто Кременчук, Полтавська область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнуто з П`ятого управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, , юридична адреса: 39617, вул. Лікаря О. Богаєвського, 2-А, місто Кременчук, Полтавська область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , матеріальні збитки, які складаються з витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 9 396 (дев`ять тисяч триста дев`яносто шість) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з П`ятого управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, , юридична адреса: 39617, вул. Лікаря О. Богаєвського, 2-А, місто Кременчук, Полтавська область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги майнового характеру у сумі 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 00 коп., судовий збір за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 109 (сто дев`ять) грн. 30 коп.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, представник П`ятого управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України 02.07.2021року звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та постановити нове, про відмову у задоволені позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що потягло за собою неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, недостатнє їх дослідження та ненадання їм належної оцінки, суд формально підійшов до встановлення обставин справи, що і стало наслідком постановлення незаконного та необгрунтованого рішення.

Зазначає, що судом не встановлено винуватця дорожньо - транспортної пригоди, суд посилається в оскаржуваному рішенні, як на основний доказ вини завдавача шкоди, на постанову Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.03.2019 року у справі № 273/2329/17, якою співробітника 5 управління СБУ ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, з чим скаржник не погоджується, так як останній не має змоги оскаржити таке рішення в суді касаційної інстанції, однак 5 управління СБУ приймає участь у даній справі з моменту відкриття провадження, тому має право звертатися до суду стосовно перегляду обставин, що стосуються ДТП за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім того вказує на те, що недоведено позивачем розміру матеріального збитку, якого він зазнав у зв`язку з дорожньо - транспортною пригодою та на невідповідність розміру стягнутої моральної шкоди дійсним обставинам справи, принципам розумності та спів розмірності та на необгрунтовану відмову суду першої інстанції у допиті свідків в судовому засіданні.

16 липня 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, обгрунтований тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим (хоча позовні вимоги і були задоволені частково), а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Желепи О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов`язків.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції встановив наступні обставини.

09 грудня 2017 року на 92-ому кілометрі автодороги «Київ-Харків» сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який був співробітником П`ятого управлінні (Міжвідомчий центру спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України (а.с. 174-250, том 1, а.с. 1-194, том 2).

18 березня 2019 року постановою Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, яка постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року залишена без змін (а.с. 153-154,155-156, том 1).

13 листопада 2018 року постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області провадження по справі відносно позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, яка постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року залишена без змін (а.с. 149, 150, 151-152, том 1 ).

Згідно звіту про оцінку майна № 526 від 16 серпня 2018 року Приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи» вартість відновлюваного ремонту з врахуванням фізичного зносу без ПДВ автомобіля марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 121 681,74 грн. (а.с.21-43, том 1)

Судом встановлено, що цивільна відповідальність винного водія не була застрахована, у зв`язку з чим позивач в даній справі, відповідно до закону "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності." отримав відшкодування завданої йому шкоди від МТСБ в сумі 100 000 грн.

Різниця між розміром шкоди, визначеним за висновком експерта і отриманим відшкодуванням складає суму 21681,74 грн. яка була присуджена судом першої інстанції до стягнення.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд першої інстанції встановив, що пошкодженням майна, а також завланням шкоди здоров`ю позивача останньому була спричинена моральна шкода в розмірі 10 000 грн., яку за Законом має відшкодувати юридична особа. у трудових відносинах з якою перебував винний водій.

Також відповідно до Закону підлягають відшкодуванню витрати на евакуацію транспортного засобу зм ісця пригоди.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи. які суд вважав встановленими є доведеними. а висновки суду відповіцдають таким обставинам та вимогам закону.

Доводи скарги, які стосуються не визнання відповідачем вини водія ОСОБА_2 та заявлені клопотання з метою перегляду обставин ДТП та встановлення вини іншого учасника, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що в порядку адміністративного судочинства вже встановлено, що в діях позивача відсутня подія та склад адміністративного правопорушення. Вина ОСОБА_2 , який на час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем також встанволена під час розгляду справи про притягнення водія до адміністративної відповідальності, а тому вказані обставини не підлягають доведенню в порядку цивліьного судочинства.

Вина водія автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_2 і невинуватість водія автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 встановлена рішеннями судів, які набрали законної сили.

Постановою Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.03.2019 року у справі №273/2329/17 визнано винуватим ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Київського апеляційного суду від 18.12.2019 року по справі №273/2329/17 постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Постановою Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13.11.2018 року у справі №273/2327/17 гр. ОСОБА_1 визнано таким, в діях якого відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку з цим.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.03.2019 року по справі №273/2327/17 постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Незгода скаржника з рішеннями суду, що набрало законної сили, не є підставою для їх фактичного перегляду в межах іншої справи, тому доводи скарги, про відсутність вини ОСОБА_2 у дорожньо - транспортній пригоді є безпідставні.

Оскільки відповідач перебував у трудових відносинах з П`ятим управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, суд прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 21681,74 грн. та поклав відповідальність на П`яте управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України.

Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги, щодо невірного визначення розмір майнової шкоди.

З мотивувальної частини оскаржуваного рішення вбачається, що визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд виходив з висновку, викладеного у звіту про оцінку майна № 526 від 16 серпня 2018 року Приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи» який не спростовано висновком № 167 від 01 лютого 2020 року експерта автотоварознавчого дослідження про вартість матеріального збитку автомобіля марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Колегія суддів погоджується з наданою оцінкою наявним в справі висновкам, та з урахуванням не заявлення відповідачем в суді першої інстанції клопотання про проведення судової експертизи з метою визначення розміру завданого збитку, приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування обставин, встанволених судом першої інстанції, щодо розміру завданої шкоди.

З урахуванням різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка сплачена Моторним (транспортне) страховим бюро України, у розмірі 100000,00 грн., розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 21 681,74 грн. (121681,74 грн.-100000,00 грн.).

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є безпідставні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 9 Постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи позивачем надано довідку Першої Міської клінічної лікарні м. Полтава № 22686 від 10 Грудня 2017 року про звернення позивача за медичною допомогою, діагноз - забій грудної клітини зліва внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.18, том 1); довідку Полтавського обласного клінічного кардіологічного диспансеру від 20 грудня 2017 року № 196 про знаходження позивача з 15 грудня 2017 року на стаціонарному лікуванні в спеціалізованому кардіологічному відділенні для хворих інфарктом міокарда з ПІТ (а.с. 19, том 1); консультативний висновок спеціаліста-лікаря ОСОБА_3 від 29 липня 2020 року, що спостерігаються наслідки ЗЧМТ після дорожньо-транспортної пригоди (09.12.2017 р.) та поставлений діагноз гіпертаційний синдром помірного ступеня та невротичний розлад (а.с.20,том 1).

З огляду на викладене, враховуючи що моральні страждання завдані позивачу, як пошкодженням майна так і здоров`я з вини водія відповідача, судом першої інстанції вірно визначено розмір відшкодування такої моральної шкоди, та враховані як обсяг завданих страждань , їх тривалість та засади розумності та справедливості.

Судова колегія також погоджується з висновком суду про стягнення витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 9396,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується актом наданих послуг № 121 від 09 грудня 2017 року, складений між позивачем та фізичною особою-підприємецем ОСОБА_4 про транспортування пошкодженого автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість послуги склала 9396 грн. (а.с.14, 15, 16-17, том 1).

Здійснені позивачем витрати в розумінні ст. 22 ЦК України є реальними збитками, яких він зазнав для відновлення свого порушеного права.

Щодо посилання в скарзі на те, що судом необгрунтовано відмовлено у допиті свідків в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10.12.2020 року відповідачу обґрунтовано відмовлено у задоволенні такого клопотання , оскільки ті обставини, які могли підтвердити заявлені свідки (порядок відшкодування та розмір збитків) мають доводитись іншими засобаи доказування, - висновками експертизи , про призначення якої вчідповідач в суді першої інстанції без поважних причин клопотання так і не заявив.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують та на законність судового рішення не впливають.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були досліджені місцевим судом та отримали належну правову оцінку, нових доводів або доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду, скаржником не надано, колегія суддів вважає, що районний суд всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга залишається без задоволення.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу П`ятого управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України- залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: О.В. Желепа

В.А. Кравець

Г.М. Кирилюк