ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

18 серпня 2021 року

м. Харків

Справа № 640/15798/19

Провадження № 22-ц/818/1364/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В. , Кругової С.С.,

за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.

Учасники справи:

позивач: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в особі представника Малька Олександра Петровича, на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року, ухвалене суддею Бородіною Н.М., -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах малолітніх дітей звернувся до з позовом в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначає, що малолітні діти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебувають з 2015року на обліку як діти, які потрапили в складні життєві обставини у зв`язку з невиконанням батьками своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Виходом за місцем мешкання відповідачів було встановлено, що квартира знаходиться в антисанітарному стані, батьки на зауваження з приводу цього не реагували. Діти з 01 березня 2018 року були влаштовані до Обласного дитячого будинку НОМЕР_3 . Батькам було встановлено строк для покращення ситуації, однак вони нічого не зробили. 22 липня 2019 року до служби надійшла інформація, що ОСОБА_7 знаходиться в небезпечних умовах без догляду батьків. По прибуттю було встановлено, що матері нема вдома, в квартирі антисанітарні умови, дитина було роздягнена, голодна та слабка. Дитину було вилучено та направлено до Міської дитячої лікарні №24. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків є підставою для позбавлення батьківських прав.

Просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дітей, а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року в задоволенні позову Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради - відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в особі представника Малька О.П., просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що невиконання батьками своїх обов`язків має систематичний характер. Крім того вказують, що діти родини неодноразово вилучались з сім`ї у зв`язку з реальною загрозою їх життю та здоров`ю, але батьки не зробили потрібних висновків і з кожним роком ситуація лише погіршується.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачі є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідачі та діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Ѕ частина зазначеної квартири належить ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності.

З листа начальника Київського ВП ГУ НП в Харківській області вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мешкають з дітьми за адресою АДРЕСА_2 . За час проживання зарекомендували себе з негативної сторони, зловживають спиртними напоями, не працюють, за дітьми не доглядають. За місцем мешкання антисанітарні умови життя.

Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров"я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 22.07.2019року, 22.07.2019року о 09.55 год. за адресою АДРЕСА_2 було виявлено дитину ОСОБА_9 чоловічої статі без взуття у брудному одязі та занедбаному вигляді. Дитину було доставлено до КНП «МДКЛ №24» ХМР. Згідно листа КНП «МДКЛ №24» стан дитини задовільний.

Також надано фото квартири де було знайдено дитину.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2018 року у задоволенні позову Департаменту служб у справах дітей ХМР до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів було відмовлено.

З листів директора КЗ Соціального захисту дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей м. Харкова вбачається, що діти з 21.08.2019року перебувають у центрі, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з`явились до центру з бажанням відвідати дітей, однак не мали при собі дозволу. Також зазначено, що поведінка ОСОБА_5 була неадекватною та образливою по відношенню до працівників центру.

З інформаційного листа начальника Київського ВП ГУНП в Харківській області Кунгурцев О.О. зловживає спиртними напоями, наркотиками (пігулками), ніде не працює, притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. ОСОБА_4 вживає слабоалкогольні напої ніде не працює. Квартира знаходиться в неналежному стані, відсутній санвузол, ванна. Сусіди скаржаться на поведінку ОСОБА_10 .

Також надана скарга сусідів на поведінку ОСОБА_10 , з якою вони звертались до голови адміністрації Київського району.

З наданої ОСОБА_4 довідки вбачається, що остання працює кондуктором в КП «Тролейбусне депо №2» з 13.03.2020року.

Відповідачем ОСОБА_5 надано квитанцію за оплату електроенергії та довідку з місця роботи, з якої вбачається, що ОСОБА_5 працює на посаді штукатура в ТОВ «УКРПРОПЕРТІ».

Судом першої інстанції була вислухана думка дітей. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зазначили, що бажають проживати зі своїми батьками. Малолітній ОСОБА_7 висловив бажання мешкати з бабусею.

Крім того, для перевірки відомостей відображених у позові, судом першої інстанції було здійснено огляд квартири АДРЕСА_2 , де мешкають ОСОБА_10 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі змінили свою поведінку, влаштувалися на роботу, виявляють інтерес до дітей та мають стійке бажання проживати з ними, створили належні умови для проживання дітей.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає передчасними.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, як визначено ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України.

Так згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідачі пояснювали, що вони роблять все можливе для створення всіх необхідних умов для нормального фізичного, духовного і морального розвитку дітей, дуже сумують за дітьми.

Між тим, таких висновків суд першої інстанції дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи.

Із відомостей, які отримав суд першої інстанції під час огляду квартири відповідачів склалося враження, що відповідачі змінили відношення до виховання дітей та створили умови для їх проживання та розвитку.

Між тим, суд першої інстанції не взяв до уваги, що такі умови створені фактично не відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а їх сусідами, які надали відповідачам меблі, побутову техніку, допомогли з ремонтом оселі. Самі ж відповідачі за нетривалий час всі речі, які знаходилися у їх квартирі та були надані їм сусідами продали, деякі знищили. В короткий проміжок часу квартира перестала бути придатною для житла.

Так, з відповіді старшого лейтенанта поліції ГУ НП в Харківській області Мороза О. від 06.08.2021 року 9725/119/61/2021 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . За місцем проживання характеризуються, як особи, які ведуть антисоціальний спосіб життя. ОСОБА_5 не працює, зловживає алкогольними напоями, вживає невідомі речовини, постійно притягується до кримінальної відповідальності за крадіжки та грабіж. Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Вихованням дітей не займалися. До органів поліції постійно надходили повідомлення від громадян щодо умов проживання дітей, які несуть загрозу їх життю та здоров`ю. На теперішній час ситуація в родині погіршилась. Мати дітей ОСОБА_4 постійно зникає з дому. ОСОБА_5 згідно до обліків Інформаційного порталу Національної поліції неодноразово (23.04.2019, 15.12.2019, 05.07.2021) повідомляв Київський ВП ГУНП в Харківській області про зникнення дружини. Зі слів мешканців будинку ОСОБА_4 проживає у тимчасових знайомих. При відвідуванні родини 04.08.2021 за вищезазначеною адресою, співробітники поліції та соціальних служб до квартири допущені не були. Зі слів ОСОБА_5 в квартирі проживати не можливо. Вся побутова техніка (пральна машина, газова колонка, холодильник та інш.) відсутні. В квартирі безлад, не виправлені наслідки пожежі.

Згідно акту обстеження умов проживання від 11.08.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , квартира складається з двох кімнат, умови проживання незадовільні, в квартирі немає води, електропостачання в одній кімнаті, підлога в дірках, шибок у вікнах немає, в квартирі брудно, меблі поламані, відсутня газова колонка, пральна машина, холодильник не в робочому стані. Для виховання та розвитку дитини умови відсутні: ліжко для дітей у вигляді брудних матраців, без білизни, подушок, ковдр. Кімната брудна, з чорними стінами, вікно завішене ганчіркою. Квартира захаращена брудними речами, лінолеум в кімнаті в непригодному стані.

Вказані обставини також підтверджуються знімками, які були надані до суду та з яких вбачається, що вікна у вказаній квартирі заклеєні плівкою, житло не придатне для проживання трьох малолітніх дітей.

З відповіді директора КП «Тролейбусне депо № 2» вбачається, що згідно наказу № 72/зв від 02.06.2021 року ОСОБА_4 звільнена з посади кондуктора громадського транспорту.

Отже, навіть за допомогою небайдужих громадян відповідачі не змогли створити умови для проживання, виховання та розвитку дітей.

ОСОБА_4 пояснила суду, що для покращення житлових умов, щоб в подальшому діти проживали в придатних умовах, вона винаймає житло за адресою: АДРЕСА_3 у ОСОБА_14 .

До суду наданий договір найму житлового приміщення від 10.07.2021 року, згідно якого ОСОБА_4 орендує кімнату у квартирі, яка складається з двох кімнат для проживання за адресою: АДРЕСА_3 у ОСОБА_14 .

У вказаній квартирі згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб зареєстровані ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яка, згідно відповіді заступника начальника УПСЗН Київського району від 17.08.2021 року № 285/б, перебуває на обліку та отримує допомогу особам з інвалідністю 1 групи Б з дитинства з 01.01.2007 по 31.12.2054.

З відповіді старшого лейтенанта поліції ГУ НП в Харківській області Мороза О. від 18.08.2021 року № 10167/119/61-2021 вбачається, що ОСОБА_14 проживає разом зі своєю дочкою ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є інвалідом 1 групи Б з дитинства (має психічні розлади). ОСОБА_14 проживає за даною адресою з 1982 року, характеризується негативно, зловживає спиртними напоями. Здійснює хибні виклики поліції, на ґрунті конфліктів з дочкою. За 2021 рік понад 20 викликів. На теперішній час в даній квартирі проживає ОСОБА_4 , яка ніде не працює. Зі слів сусідів, вдень знаходиться вдома у квартирі ОСОБА_14 , ввечері уходить з квартири у невідомому напрямку. За місцем реєстрації: АДРЕСА_2 ОСОБА_4 проживати відмовляється, у зв`язку з повною відсутністю будь-яких умов для проживання. ОСОБА_14 та ОСОБА_4 неодноразово попереджувались про відповідальність за порушення громадського порядку.

Згідно акту обстеження умов проживання від 11.08.2021 року за адресою: АДРЕСА_3 , квартира складається з двох кімнат, умови проживання задовільні, є кімната площею 28 кв.м., яку планують знімати при поверненні дітей.

Колегія суддів вважає, що житло, яке ОСОБА_4 орендувала для проживання в ньому дітей , де разом з ними будуть мешкати орендодавець ОСОБА_14 , який зловживає спиртними напоями, а також психічно хвора особа, не може бути прийнятним для проживання та виховання трьох малолітніх дітей.

Дійсно, матеріалами справи підтверджено, що відповідачі протягом перебування дітей у закладі соціального захисту з`являлись до центру з бажанням відвідати дітей, між тим, колегія суддів вважає, що одного бажання брати участь у вихованні дітей є замало для висновку про те, що проживання з батьками не буде суперечити інтересам дітей.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 неодноразово притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, що підтверджується відповіддю начальника СППП Київського ВП Макаренко І., зловживає спиртними напоями, що було очевидно і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, куди ОСОБА_5 заявився з характерним запахом алкоголю. ОСОБА_4 зловживає слабоалкогольними напоями, не працює, неодноразово на тривалий час залишала дітей без нагляду, при цьому не могла не розуміти, що ОСОБА_5 , з огляду на його антисоціальний спосіб життя не може здійснювати належний догляд за дітьми.

Надаючи пояснення суду апеляційної інстанції 11.08.2021 року ОСОБА_4 вказувала, що працює кондуктором, має великі статки, має можливість сплачувати витрати на оренду житла, на послуги няні для дітей, при цьому, такі пояснення ОСОБА_4 були неправдивими, оскільки з посади кондуктора вона була звільнена ще 02.06.2021 року.

Отже, відповідачі не доклали жодних зусиль до фактичного створення умов для виховання дітей, знищили ті умови, які були створені для них сторонніми особами, зловживають спиртними напоями.

Так, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що відповідачі фактично самоусунулися від виконання батьківських обов`язків по відношення до своїх малолітніх дітей, за відсутності будь-яких об`єктивних та доведених перешкод не приймають участі у вихованні, навчанні, розвитку та утриманні, не цікавляться здоров`ям, не турбуються про фізичний та духовний розвиток дітей, про їх харчування, лікування та освіту, не надають належної моральної підтримки, відтак, свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками.

Аналіз наведених доказів переконливо свідчить про те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, відсутні докази на підтвердження того, що відповідачі стали на шлях виправлення.

Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки батьків, які не можуть забезпечити дітей належними умовами для проживання, освіти та розвитку, заходи, які до них застосовувалися раніше, стану здоров`я дітей, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенції про права дитини, СК України, суд апеляційної інстанції зауважує, що позбавлення відповідачів батьківських прав відповідатиме найкращим інтересам дітей з метою охорони їхнього здоров`я і моральності, а також нормального розвитку.

Отже, таке втручання здійснено згідно з законом, і має законну мету - захист інтересів дітей та їх право на безпечні умови проживання. Таке втручання здійснюється для захисту фізичного, емоційного здоров`я та моралі трьох неповнолітніх дітей, тобто відповідає цілям, зазначеним у пункті 2 статті 8 Конвенції.

Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

Позбавлення батьківських прав відповідачів є виправданим і пропорційним, оскільки цього потребують інтереси дітей на зростання у безпечному середовищі, однак батьки щодо своїх дітей систематично ухиляються від виконання своїх обов`язків по їх вихованню та не піклуються про їх здоров`я, тому таке втручання є необхідним у демократичному суспільстві.

Колегія суддів вважає та в судовому засіданні встановлено систематичність та тривалий, винний, свідомий характер невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків, тому суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів малолітніх дітей задовольнити заявлені позовні вимоги та позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, оскільки встановлені судом обставини є достатніми для виправдання його застосування як крайнього заходу втручання в сімейне життя.

Відповідачі не позбавлені права, змінивши своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, створенні належних умов для проживання дітей звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч. 3 вказаної норми, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Частиною 2 статті 179 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

У відповідності до ч. 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з положеннями статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини ;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 статті 181 СК України врегульовує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Але суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дітей є 1/9 частина всіх видів заробітку відповідачів, з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

Таким чином доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в особі представника Малька Олександра Петровича - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року - скасувати.

Позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) батьківських прав щодо малолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з кожного по 1/9 частині на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину щомісячно, з 09 серпня 2019 року до досягнення ними повноліття.

Аліменти перераховувати на особистий рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України.

Зобов`язати Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради відкрити особисті рахунки дітей у місячний строк з дня набрання постановою суду апеляційної інстанції законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь держави судові витрати по 960,50грн. (дев`ятсот шістдесят гривень 50коп.) з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Суддя - С.С. Кругова

О.В. Маміна