Ухвала

9 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 441/709/18

провадження № 61-4757ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лабай Андрій Миронович, на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 25 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 1 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Городоцьке районне бюро технічної інвентаризації», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Городоцької державної нотаріальної контори, приватний нотаріус Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Страшевська Христина Григорівна, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу, скасування реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2021 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лабай А. М., на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 25 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 1 березня 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лабай А. М., не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник визначає

пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначаючи при цьому постанови Верховного Суду, в яких викладено висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах, які не враховані судами попередніх інстанцій.

Також підставою касаційного оскарження рішення Городоцького районного суду Львівської області від 25 червня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 1 березня 2021 року заявник визначає відсутність у подібних правовідносинах висновку Верховного Суду щодо питання застосування статей 215, 216, 1301 Цивільного кодексу України, статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

(пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Проте касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лабай А. М., не містить обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування статей 215, 216, 1301 Цивільного кодексу України, статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За таких обставин ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лабай А. М., необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лабай Андрій Миронович, на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 25 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 1 березня 2021 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко