Ухвала

02 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 552/5386/20

провадження № 61-14062ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на постанову Полтавського апеляційного суду

від 07 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про припинення права спільної часткової власності та виділення частки в натурі,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому просила: виділити із спільної часткової власності належні ОСОБА_1 2/25 частини нежитлових будівель за адресою

АДРЕСА_1 , що складається з пральні (50,9 кв. м) та погреба (28.6 кв. м.); припинити право спільної часткової власності на виділені ОСОБА_1 2/25 частини нежитлових будівель за адресою

АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна на частину будівель, що складається

з пральні (50,9 кв. м) та погреба (28,6 кв. м.) за адресою:

АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2021 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про припинення права спільної часткової власності та виділення частки в натурі - відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 07 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задоволено, рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2021 року - скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким виділено із спільної часткової власності

в натурі належні ОСОБА_1 2/25 частини нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_1 , що складається з пральні літ. Г-1 - площею 50,9 кв. м. та погріба літ. Е-1 - площею 28,6 кв. м.

Припинено право спільної часткової власності на виділені ОСОБА_1 2/25 частини нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна на частину будівель, що складається з пральні літ. Г-1 - площею 50,9 кв. м. та погріб літ. Е-1 - площею 28,6 кв. м. за адресою:

АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

18 серпня 2021 року Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду

від 07 липня 2021 року (надійшла до суду 20 серпня 2021 року), в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу справи між суддями

від 25 серпня 2021 року касаційна скарга передана до провадження судді-доповідачу Коломієць Г. В.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Представник заявника вказує, що копію постанови Полтавського апеляційного суду від 07 липня 2021 року заявник отримав поштою

30 липня 2021 року, що підтверджено доказами.

Однак, представником заявника не надано клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Оскільки представник заявника не заявив клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідного клопотання.

Також касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду у зв`язку

з наступним.

Заявником при поданні касаційної скарги порушено пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку

і розмірі .

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у 2020 році.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102,00 грн.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання щодо вимог майнового характеру (відсутнє визначення вартості спірних нежитлових приміщень), тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову або інші належні докази).

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 1 681,60 грн ((840,8*2)*200%=1 681,60 грн) та за одну позовну вимогу майнового характеру, виходячи з вартості спірних нежитлових приміщень: 1 відсоток від суми вартості нежитлового приміщення, але не більше 10 510,00 грн помноженого на 200 відсотків.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на постанову Полтавського апеляційного суду від 07 липня

2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 04 жовтня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць