Житомирський апеляційний суд
Справа №935/2085/20 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 68 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Павицької Т.М.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 935/2085/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Василенка Р.О.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначала, що з 12 липня 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина проживає разом з нею.

Позивачка також вказує, що ОСОБА_2 має постійне місце роботи та сталий заробіток, отже може надавати допомогу на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила стягувати із відповідача аліменти на своє утримання у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трьох років.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15 вересня 2020 року й до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Соболівський А.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Долучені до апеляційної скарги копії фіскальних чеків свідчать, що він постійно та безперервно забезпечує дитину одягом, іграшками, продуктами харчування. Окрім того, він систематично перераховує грошові кошти, призначені для утримання сина, на картковий рахунок позивачки.

Також вказує, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що позбавило його можливості надати суду докази на спростування позовних вимог.

Суд безпідставно встановив факт проживання сина разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, суд послався на акт від 10 вересня 2020 року №730, залишивши поза увагою те, що вказаний документ не відповідає вимогам законодавства та складений депутатом Коростишівської міської ради Мартинюком І.В. поза межами його повноважень.

Окрім того, за даною адресою розташоване приміщення, яке належить на праві приватної власності вітчиму позивачки ОСОБА_5 . Останній здійснює у цьому приміщенні підприємницьку діяльність, пов`язану із обробленням, різанням та оздобленням декоративного й будівельного каменю. Вказана обставина підтверджується актом перевірки суб`єкта господарювання від 28 листопада 2019 року.

Також зазначає, що фактично ОСОБА_1 проживає з матір`ю та вітчимом у с. Козіївка Коростишівського району Житомирської області.

Стверджує, що відповідач та ОСОБА_1 досягли згоди про те, що малолітній син буде проживати як з батьком, так із матір`ю, протягом однакових періодів часу. На підтвердження цієї обставини до апеляційної скарги долучено копію розписки, яка свідчить, що позивачка не заперечує проти спілкування сина з батьком та надає дозвіл на те, щоб батько та син проводили разом час 3,5 дні щотижня.

Факт постійного проживання сина разом з відповідачем підтверджується актом депутата міської ради ОСОБА_6 від 24 листопада 2020 року.

Матеріали справи не містять жодного доказу, який підтверджує ту обставину, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що з 24 серпня 2020 року вони з відповідачем не проживають однією сім`єю та не ведуть спільне господарство. Малолітній син постійно проживає з нею. Оскільки відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитина, вона змушена була звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу. На даний час судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в органах ДВС.

Також пояснює, що долучений до матеріалів справи акт від 24 листопада 2020 року складений депутатом міської ради ОСОБА_6 , який є рідним братом представника відповідача адвоката Соболівського А.М., та інформація, яка міститься у цьому документі щодо постійного проживання дитини у житловому будинку АДРЕСА_2 з 28 грудня 2019 року, не відповідає дійсності. Так, з 28 грудня 2019 року по лютий 2020 року вона разом із сином дійсно проживала за вказаною адресою, проте з березня 2020 року по серпень 2020 року вони проживали у орендовані квартирі в смт Баранівка, а з 24 серпня по 2 листопада 2020 року вона разом з дитиною проживала по АДРЕСА_1 . Оскільки члени її сім`ї захворіли на Covid, дитина тимчасово, з 3 по 24 листопада 2020 року, перебувала у матері відповідача.

ОСОБА_1 вказує, що відповідач працевлаштований та на даний час працює на посаді лісничого ДП «Романівський лісгосп». Річні декларації за 2017,2018 та 2019 роки свідчать про отримання ним стабільного доходу, який щороку зростає та у 2019 році становив 120000 грн. Окрім того, у 2019 році відповідачем задекларовано 7000 дол. США доходу.

Таким чином, вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив її позовні вимоги.

В судовому засіданні, яке відбулось 16 лютого 2021 року, представник відповідача адвокат Соболівський А.М., підтримав апеляційну скаргу, пояснивши, що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги.

В подальшому, в судове засідання, призначене на 13 квітня 2021 року, не з`явився та 12 квітня 2021 року направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Дане клопотання обгрунтоване тим, що 13 квітня 2021 року він братиме участь у іншому судовому засіданні по кримінальному провадженню, яке відбудеться у Дарницькому районному суді м. Києва.

Окрім того, як на поважну причину його неявки в судове засідання у даній цивільній справі посилається на те, що Житомирська область та м. Київ перебувають у червоній карантинній зоні, оскільки мають найбільші показники захворювань на небезпечний вірус COVID-19.

Таким чином, просив визнати причини його неявки в судове засідання поважними.

Враховуючи, що спірні правовідносини стосуються захисту прав малолітньої дитини, а явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. При цьому, судом взято до уваги ту обставину, що причиною неявки представника відповідача до суду апеляційної інстанції є, зокрема, надання переваги участі у розгляді іншої справи, що не може вважатись поважною причиною неявки у судове засідання у даній справі.

Окрім того, відповідач та його представник мали можливість реалізувати свої процесуальні права на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі.

Що стосується карантинних обмежень, то з даного приводу колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що відповідач та його представник не були обмежені у можливості звернутись до суду із клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Однак, таке клопотання до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 липня 2019 року та є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріали справи свідчать, що 19 жовтня 2020 року Коростишівським районним судом Житомирської області видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частини заробітку ( доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 вересня 2020 року й до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Отже, за змістом ст. 84 СК України право на аліменти у дружини, з якою проживає дитина, може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилався на ту обставину, що син постійно проживає разом з ним. При цьому, до матеріалів справи долучено акт, складений депутатом Коростишівської міської ради Соболівським О.М. 24 листопада 2020 року №1178, у якому зазначено, що неповнолітній син сторін з 28 грудня 2019 року по 24 листопада 2020 року проживає у житловому будинку АДРЕСА_2 .

Однак, зазначений акт не містить інформації про те, з ким із батьків проживає малолітня дитина за вказаною адресою.

Окрім того, враховуючи ту обставину, що судовий наказ про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина, є чинним, відсутні підстави стверджувати про те, що дитина постійно проживає разом з батьком.

Долучені до матеріалів чеки про перерахунок відповідачем грошових коштів ОСОБА_1 із призначенням платежу « на утримання дитини» додатково підтверджують факт проживання сина разом з ОСОБА_1 .

Наявні в матеріалах справи копії декларації відповідача за 2017, 2018,2019 роки свідчать про те, що ОСОБА_2 обіймає посаду лісничого Романівського лісгоспу АПК , має сталий заробіток та є власником нерухомого майна.

Отже, вказані обставини свідчать про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку.

Та обставина, що сторони добровільно дійшли згоди при вирішенні питання про участь відповідача у вихованні дитини та погодили час його спілкування із сином, не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дружини.

Оскільки судовий розгляд відбувся за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін, є безпідставним посилання в апеляційній скарзі на порушення судом вимог процесуального законодавства щодо належного повідомлення відповідача про час та місце проведення судового засідання.

Таким чином, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2020 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: