ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3855/21 Справа № 211/5834/20 Суддя у 1-й інстанції - Папарига В. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2021року, ухваленого суддею Папаригою В.А. в м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 12 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання.

В мотивування заявлених вимог зазначив, що він є сином відповідача продовжує навчання на денній форми в Чорноморського національного університету імені Петра Могили, зі строком навчання до 28.02.2022 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги свого батька. Його матір є інвалідом, яка сама не може нести матеріальні витрати він також потребує матеріальної підтримки й свого батька, який в добровільному порядку не виділяє належних коштів на його утримання на період навчання, тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця до закінчення ним навчання.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання та на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на період його навчання у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили, починаючи з 30 вересня 2020 року до 28 лютого 2022 року.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840, 80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення суду, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження доказів, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не ураховано, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 серпня 2017 року з відповідача стягувались аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітну до закінчення позивачем навчання до 30.06.2020 року в Чорноморському національному університеті. Однак позивач після 30.06.2020 року продовжив навчання в Чорноморському національному університеті та перейшов на 5-й курс. Форма навчання денна, за державним замовленням, що позбавляє позивача можливості влаштування на роботу. Мама є інвалідом 3 групи , яка також працевлаштувалась щоб допомагати позивачу в навчанні.

Позивач вважає, що відповідач повинен продовжувати сплачувати аліменти відповідно до встановленого розміру ј частини рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 серпня 2017 року

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, наданого відзиву колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 28 лютого 1998 року між ОСОБА_3 , яка є матір`ю та ОСОБА_2 , який є батьком позивача було укладено шлюб.

У свідоцтві про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком зазначений ОСОБА_2 (а.с.6).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.04.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини на кожну дитину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 22.11.2016 року(а.с. 32)

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.08.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь та утримання сина ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку ( доходу), щомісячно, починаючи з 16 травня 2017 року і до закінчення навчання у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили, а саме до 30 червня 2020 року, включно ( а.с. 11-12 ).

Відповідно до довідки виданої Чорноморським національним університетом ОСОБА_1 навчається на 5 курсі факультету фізичного виховання і спорту за держзамовленням, денна форма навчання. Строк закінчення навчання за програмою підготовки магістра - 28 лютого 2022 року (а.с. 10 ).

Згідно довідок наданих Чорноморським національним університетом імені Петра Могили на виконання ухвали суду першої інстанції , позивач ОСОБА_1 за період з вересня 2016 року по листопад 2020 рік отримував стипендіальні виплати: за період з вересня 2016 рік по червень 2017 рік у розмірі 12900,00 грн., за період з липня 2017 року по червень 2018 рік у розмірі 21536,00 грн., за період з липня 2018 року по червень 2019 рік у розмірі 16811,60 грн., за період з липня 2019 року по червень 2020 ріку розмірі 26139,90 грн., за період з вересня 2020 року по листопада 2020 рік у розмірі 3900,00 грн. ( а.с. 47-52, 57-62).

Матір позивача ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності за загального захворювання, та працює в КНП "ЦПМСД №4" КМР оператором контакт центру та отримує заробітну плату ( а.с. 7,9, 55-56).

Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків № 807 від 21.02.2020 року за період з 1 кварталу 2017 року по 3 квартал 2019 року відсутні доходи ОСОБА_1 (а.с. 34)

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача аліменти на період навчання повнолітнього сина в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), на утримання та на користь ОСОБА_1 на період навчання починаючи з 30 вересня 2020 року до 28 лютого 2022 року суд першої інстанції виходив з майнового стану сторін, обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей за умови навчання в учбовому закладі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на користь позивача на період його навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України. Також, колегія суддів погоджується із визначеним судом розміром аліментів.

Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив з факту досягнення ОСОБА_2 повноліття й продовження ним навчання, при цьому визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд урахував обставини, що мають значення по справі, в тому числі й можливість відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Частиною 2 ст.199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Установивши, що відповідач, відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків № 807 від 21.02.2020 року доходів не має, також за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.04.2017 року відповідач продовжує сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що продовжує навчання, вважає справедливим і достатнім стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу) щомісячно, що встановить баланс між обов`язком відповідача по сплаті аліментів та права повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді