Номер провадження: 22-ц/813/8184/21
Номер справи місцевого суду: 496/1258/20
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 496/1258/20

Номер провадження: 22-ц/813/8184/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя - доповідач),

- суддів - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач - Біляївська районна державна адміністрація Одеської області, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 ,

- відповідачі - 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Іллічівська місцева прокуратура,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Іллічівська місцева прокуратура, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою адвоката Гриценка Віталія Євгеновича, діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Біляївського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Дранікова С.М. о 12 годині 01 хвилині 27 жовтня 2020 року, повний текст рішення складений 03 листопада 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року Біляївська районна державна адміністрація Одеської області, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , звернулась до Біляївського районного суду Одеської області із вищезазначеною позовною заявою, в якій просить суд: 1) позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) стягнути аліменти з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі - 1 109,00 гривень з кожної особи шляхом перерахування на розрахунковий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Біляївська районна державна адміністрація Одеської області обґрунтовує свої вимоги тим, що неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, у службі у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації з 24.07.2018 року.

ОСОБА_1 неодноразово залишала домівку через пияцтво батьків, не бажала повертатися у родину, у зв`язку з цим влаштовувалася до КЗ «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації. Неповнолітня схильна до суїцидальних вчинків: на руках від зап`ястків до ліктів є наслідки недавніх неглибоких порізів кожних покровів, які вона нанесла собі самостійно для того, щоб привернути увагу батьків.

Родина ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебуває на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставин, в районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 19 липня 2018 року. Під час складення акту оцінки потреб сім`ї встановлено, що зовнішній вигляд Мирослави занедбаний, неохайний та хворобливий, психоемоційний стан викликає занепокоєння. У зв`язку з конфліктами, які виникали між батьками у стані алкогольного сп`яніння, дівчина наносила собі порізи на руках у вигляді «царапин». Зі слів матері, дитина палить, тікає з дому, зв`язалась з поганою компанією підлітків і разом з ними вживає наркотичні речовини.

Родина перебувала під соціальним супроводом спеціаліста центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 03.01.2019 року, як така що не в змозі самостійно подолати складні життєві обставини. З 28 травня 2019 року наказом директора районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді сім`ю було знято із соціального супроводу, у зв`язку з невиконанням умов договору, що свідчить про неготовність родини до співпраці з відповідними організаціями для покращення відносин у родині, підвищення власного виховного потенціалу. Сімейні стосунки в родині конфліктні. Мирослава ненавидить свого батька і наполягає на тому, щоб батьки розлучились, але батьки не розділяють думку дівчини.

Родина проживає у власному будинку. В помешканні не дотримуються санітарні норми, в кімнатах брудно, повно мух та інших комах, постільна білизна також брудна. Протягом останніх двох років батько дитини - ОСОБА_3 неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення насильства відносно дитини. Мирослава часто залишає домівку через пияцтво батьків, не хоче повертатися додому. Батьки не мають виховного впливу на доньку, не вживають заходів для забезпечення гідних умов проживання, збереження життя та здоров`я.

Враховуючи вищезазначене, виходячи з інтересів неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Біляївська районна державна адміністрація Одеської області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 1 - 5).

2.2 Позиція відповідачів та третьої особи в суді першої інстанції

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Іллічівська місцева прокуратура не скористались правом надання відзиву та пояснень на позовну заяву. Відзиви, пояснення на позовну заяву не надійшли.

Разом з тим, ОСОБА_2 надала до суду заяву, в якій зазначила, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки та стягнення аліментів на її утримання, та просила розглядати справу за її відсутності (а. с. 59).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року задоволено позовні вимоги Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Іллічівська місцева прокуратура про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто аліменти з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі - 1 109,00 гривень з кожної особи шляхом перерахування на розрахунковий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України, з дня подання позову 27.03.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі -1 681 грн. 60 коп..

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що органом опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області було надано висновок №02/03-18/573 про доцільність позбавлення відповідачів батьківським прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухиляються від здійснення батьківського обов`язку з виховання дитини ОСОБА_1 (а. с. 73 - 76).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Гриценко Віталій Євгенович, діючий від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року. Ухвали нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) суд першої інстанції не звернув уваги на те, що матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями; 2) судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_2 має постійну роботу та отримує кошти для належного утримання сім`ї; 3) доказів винної поведінки відповідачки та умисного її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки не було надано; 4) до ОСОБА_2 не було застосовано ні кримінальної, ні адміністративної відповідальності; 5) позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу ( а. с. 86 - 87 зворотна).

Виходячи зі змісту доводів та вимог апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволення позовних вимого про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки та стягнення з неї аліментів на утримання доньки.

2.7 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

Біляївська районна державна адміністрація Одеської області, ОСОБА_3 , Іллічівська місцева прокуратура не скористалась правом надання відзиву, пояснень на апеляційну скаргу. Відзив, пояснення на апеляційну скаргу не надійшли.

3. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.05.2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гриценко Віталія Євгеновича на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року залишено без руху (а. с. 94).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву звільнення від сплати судового збору. Вказана заява обґрунтована тим, що апелянт ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою серії 2-180Д (а. с. 96 - 105).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.06.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Гриценко Віталія Євгеновича на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року (а. с. 106).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.06.2021 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Гриценко Віталія Євгеновича на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року, в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області (а. с. 107).

19.08.2021 року від адвоката Гриценко Віталія Євгеновича надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим відхилити клопотання про відкладення розгляду справи, справу розглянути за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Гриценко Віталія Євгеновича, діючого від імені ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16.04.2005 року Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №21.

Протоколом бесіди з батьками неповнолітньої ОСОБА_1 від 19.07.2018 року встановлено, що дівчинка не піддається вихованню, між матір`ю та дочкою не дуже добрі відносини. На дівчинку має вплив тільки старший брат. Вирішено взяти дитину на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах.

Згідно наказу начальника служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області Тарици Н.О. від 24.07.2018 року, неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що дитина проживає в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Згідно листа в.о. директора Біляївського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Байлук Т.Д. №461 від 01.08.2018 року, фахівцем із соціальної роботи разом із спеціалістом служби у справах дітей Біляївської РДА був здійснений виїзд за місцем проживання ОСОБА_1 та проведено оцінку потреб дитини та її сім`ї, в ході якої було встановлено, що зовнішній вигляд Мирослави занедбаний, неохайний та хворобливий, психоемоційний стан викликає занепокоєння. У зв`язку з конфліктами, які виникають між батьками у стані алкогольного сп`яніння, дівчина наносить собі порізи на руках у вигляді «царапок». Зі слів матері, дитина палить, тікає з дому, зв`язалась з поганою компанією підлітків і разом з ними вживає наркотичні речовини. Сімейні стосунки в родині конфліктні. Мирослава ненавидить свого батька і наполягає на тому, щоб батьки розлучились, але батьки не розділяють думку дівчини. Батьки зловживають алкогольними напоями. Родина проживає у власному будинку. В помешканні не дотримуються санітарних норм, в кімнатах брудно, повно ос, мух та інших комах, постільна білизна брудна.

Протоколом бесіди з батьками неповнолітньої ОСОБА_1 від 19.03.2019 року встановлено, що їх донька має пагубні звички: палить, зловживає слабоалкогольними напоями, енергетиками. Вони постійно сваряться та не знаходять спільної мови з дитиною. Донька не слухає порад батьків, дозволяє собі висловлювання нецензурною лайкою на адресу батьків.

ОСОБА_1 часто залишає домівку через пияцтво батьків, не хоче повертатися додому. Батьки не мають виховного впливу на доньку, не вживають заходів для забезпечення гідних умов проживання, збереження життя та здоров`я дитини, що підтверджується листом директора комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» Кондратюк В.А. на адресу начальника служби у справах дітей Біляївської РДА Тариці Н.О. від 02.08.2018 року; актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 16.12.2018 року, листом т.в.о. начальника Усатівського ВП Біляївського ВП Мішеченко В.П. від 18.12.2018 року №43/1-6745, листом начальника управління патрульної поліції в Одеській області від 03.09.2019 року №16383/41/13/10/01-19.

17.03.2020 року Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області, як органом опіки та піклування, було надано висновок №02/03-18/573 про доцільність позбавлення відповідачів батьківським прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 оскаржує рішення тільки в частині позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Тому, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та стягнення з нього аліментів в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення з неї аліментів на утримання доньки.

Колегія суддів вважає, що необхідно попередити відповідачку про зміну свого ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування обов`язок по контролю за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків, що буде відповідати забезпеченню якнайкращих інтересів дитини, про що додатково зазначити в резолютивній частині судового рішення.

3.4Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

У даній справі суд першої інстанції встановив, що протоколом бесіди з батьками неповнолітньої ОСОБА_1 від 19.07.2018 року встановлено, що дівчинка не піддається вихованню, між матір`ю та дочкою не дуже добрі відносини. На дівчинку має вплив тільки старший брат, а також протоколом бесіди з батьками неповнолітньої ОСОБА_1 від 19.03.2019 року встановлено, що їх донька має пагубні звички: палить, зловживає слабоалкогольними напоями, енергетиками. Вони постійно сваряться та не знаходять спільної мови з дитиною. Донька не слухає порад батьків, дозволяє собі висловлювання нецензурною лайкою на адресу батьків.

ОСОБА_1 часто залишає домівку через пияцтво батьків, не хоче повертатися додому.

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції неправильно розтлумачив поняття «ухилення від виконання батьківських обов`язків» і дійшов помилкового висновку про їх невиконання матір`ю - ОСОБА_2 ..

Зазначаючи про те, що відповідачка не займається вихованням дитини, не піклується про її фізичний, суд першої інстанції не врахував того, що такі обставини настали поза волею та без винної поведінки ОСОБА_2 , яка не має можливості спілкуватися з дочкою через категоричне заперечення останньою щодо цього.

Позивачем не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про винну поведінку ОСОБА_2 по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

У цій справі судом першої інстанції не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 не бажає спілкуватися з дочкою ОСОБА_1 та брати участь в її вихованні, натомість установлено, що між сторонами існує конфлікт.

У свою чергу висновки суду першої інстанції зроблені без належного встановлення фактичних обставин справи, зокрема судом першої інстанції не встановлено, які дії чи бездіяльність відповідача свідчать про ухилення ним від виконання свого обов`язку по вихованню дитини, які фактичні обставини впливають на виконання батьком своїх обов`язків відносно дитини, з одночасним урахуванням поведінки обох батьків та їх ставлення до дитини, не встановлено, чи буде застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відповідати якнайкращим інтересам дитини.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Гриценка Віталія Євгеновича, діючого від імені ОСОБА_2 ,є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374, пунктам 3, 4 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладений у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення з неї аліментів на утримання доньки, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволення позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на Біляївську районну державну адміністрації Одеської області, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

4.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

5. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Гриценко Віталія Євгеновича, діючого від імені ОСОБА_2 -- задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення аліментів, - скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на Біляївську районну державну адміністрації Одеської області, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст рішення складений 30 серпня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суддів О. В. Князюк

С. О. Погорєлова