Єд. унік. № 243/2885/21
Провадження № 2/243/1292/2021
21 квітня 2021 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мінаєва І.М.,
за участю секретаря судового засідання Сорокіної Д.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Слов`янської міської ради,
вимоги позивача: про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
учасники справи: не з`явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Виклад позиції позивача.
1. ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Слов`янської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення суду від 28.03.1988 року. Місце проживання відповідача по справі та дітей зареєстроване у зазначеному будинку, однак вони з липня 2013 року за місцем реєстрації не проживають, у будинку відсутні їх особисті речі, поштова кореспонденція на їх ім`я не надходить.
Просить суд визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
2. Представник позивача Врублевський В.В., який діє на підставі ордеру серії ДН № 060116 від 10.03.2021, та позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, та просили задовольнити заяву, посилаючись на обставини, викладені в ній.
3. Представник третьої особи надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що має заперечення щодо задоволення позовних вимог стосовно ОСОБА_5 , оскільки задоволення позову в цій частині негативно вплине на права неповнолітньої дитини.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
4. Відповідно до ухвали суду від 28.03.2021 прийнято до розгляду позовну заявуОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Слов`янської міської ради, та відкрито спрощене провадження у справі, запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк подати відзив на позов, позивачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, по справі призначено судове засідання (а.с.18).
5. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), в судове засідання не з?явилися без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом.
7.Згідно з довідкою Слов`янської міської ради від 100528 від 26.02.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.8).
8.Згідно з актом обстеження від 24.02.2021, складеним завідувачем військово-облікового бюро Борисенко Н.М., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживають з липня 2013 року по теперішній час (а.с.6).
9.З висновку органу опіки та піклування від 31.03.2021 вбачається, що орган опіки та піклування Слов`янської міської ради вважає, що недоцільно визнати особою, що втратила право користування житловим приміщенням неповнолітню - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26).
10. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 250278098 від 29.03.2021 ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі рішення суду від 28.03.1988 належить житловий будинок з господарськими спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27).
11.Відповідно до відповідей відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради № 22-15/2493 від 05.04.2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27).
12.Відповідно до відповідей відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради № 22-15/2475 від 05.04.2021 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 13.04.2006 року (а.с.28).
13.Відповідно до відповідей відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради № 22-15/2476 від 05.04.2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07.06.2007 року (а.с.29).
V. Оцінка суду.
А. Загальні принципи.
14. В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
А, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
15. В свою чергу в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов?язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).
16. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (пункт 41 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України»).
Отже, в даній конкретній ситуації визнання відповідача та дітей такими, що втратили право користування жилим приміщенням, охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого житла, яке в свою чергу не є абсолютним.
17. Окремо суд звертає увагу, що питання щодо позбавлення житла в багатьох випадках можуть охоплюватись і змістом статті 1 Протоколу 1 Конвенції, які стосуються захисту права власності.
Але враховуючи конкретні обставини справи, зміст позовних вимог та надані сторонами докази, суд вважає за недоцільне розглядати питання обґрунтованості втручання у право відповідача в контексті статті 1 Протоколу 1 Конвенції.
18. Таким чином, втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (пункт 47 рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).
Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.
1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом».
19. Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» суд враховує, що право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом врегульовано нормами Цивільного кодексу України, а порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами регламентовано нормами Житлового кодексу України.
Зокрема, відповідно до положення частини другої статті 405 ЦК України член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Так, в даній ситуації втручання у право відповідачів здійснюється на підставі статті 405 ЦК, оскільки виходячи із матеріалів справи відповідачі є членами сім?ї власника житла (позивача), а положення статті 71 ЖК регулюють правовідносини щодо збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами і стосуються наймача або членів його сім?ї.
Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.
2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції.
20. Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідачів «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров?я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) Суд приходить до переконання, що в даних правовідносинах втручання у право відповідачів здійснюється з метою захисту прав і свобод позивача (його права власності, права на житло, вільне користуванням житловим приміщенням, про що ним зазначено в позовній заяві), що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети».
3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним).
21. Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції.
22. Отже, суд при співставленні «балансу інтересів» враховує, що спірний будинок має статус приватного житлового фонду, користування жилими приміщеннями, в якому регулюється главою 6 ЖК та відповідними нормами ЦК.
Відповідачка та діти є членами сім?ї позивача і не проживають у квартирі з липня 2013 року, будь-яких угод про порядок користування жилим приміщенням між сторонами не укладалось.
23. При розгляді зазначеної справи судом береться до уваги необхідність належного захисту прав неповнолітньої ОСОБА_5 , про визнання якої втратившою право користування житлом просить позивач.
Так, відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Відповідно до ч.1 ст.3 частини І вищезазначеної Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
24. Відповідно до статті 14 ЦК України цивільні обов?язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.
Зі змісту частини першої статті 317 ЦК України, проживання у будинку, що є об?єктом права приватної власності, за своєю юридичною природою є складовою права користування нею як об?єктом власності.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
25. Проте, як було зазначено вище, відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
26. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідачі не проживають в спірному домоволодінні більше одного року.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов?язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання відповідача та дітей, такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
З іншої сторони відповідачем в судове засідання не надано доказів, що вона з дітьми проживають в спірному будинку, користуються нею, доказів, які б підтверджували поважність причин не проживання в спірній квартирі.
27. При цьому, тривала відсутність відповідача (більше семи років) свідчить про те, що вони мають інше місце проживання, а матеріали справи свідчать проте, що відповідачі не є власниками житла, в якому проживає позивач, а тому визнання відповідача втратившою право на користування жилим приміщенням, не буде свідчити про втрату нею житла взагалі і, в свою чергу, буде захищати права власника такого приміщення (позивача), що в сукупності з наведеним вище є свідченням того, що «втручання у право відповідача» є співрозмірним із переслідуваною законною метою, а відповідно є «необхідним у демократичному суспільстві».
28.Відповідно до ст. 29 ч. 2 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фактично право дитини на житло не буде порушене, адже ОСОБА_5 протягом тривалого часу не мешкає за місцем реєстрації, а мешкає в іншому житловому приміщенні, разом зі своєю матір`ю - відповідачкою по справі, в той час як наявність лише формальної реєстрації місця проживання ОСОБА_5 у належній позивачці будинку створює їй перешкоди у реалізації свого права власності на цей будинок.
29.За наведених обставин суд не погоджується з встановленою органом опіки та піклування недоцільністю визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
30.Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що відповідачка з дітьми з липня 2013 року не мешкають у належному позивачеві будинку, їх особисті речі у будинку відсутні, вони мають інше місце проживання, в той час як їх формальна реєстрація в будинку перешкоджає позивачеві належним чином користуватися своєю власністю, тому рішення про задоволення позовних вимог збалансовуватиме інтереси позивача як власника будинку та інтереси відповідачки і дітей, які хоча і зареєстровані у цьому будинку, але втратили інтерес до цього будинку, мають інше місце проживання, де мешкають вже більше семи років. За наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
31. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
32. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 908 грн. судового збору, які з огляду на задоволення позовних вимог підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Слов`янської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.
2. Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
3. Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
4. Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
5. Стягнути зі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_1 , понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. по 454 грн. 00 коп. з кожного
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.
Суддя
Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв