Ухвала

02 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 428/5681/20

провадження № 61-14574ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 лютого 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 05 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецька Луганської області, правонаступником якої є Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, про розірвання договору оренди землі, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне управління Держгеокадастру у Луганській області,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецька Луганської області про розірвання договору оренди землі № 10 від 06 листопада 2008 року, укладеного між Сєвєродонецькою міською радою та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в частині прав та обов`язків ОСОБА_1 на частину орендованої земельної ділянки, пропорційно до його частки (1/3) у праві власності частини (58/100) цеху великих блоків.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 лютого 2021 року позов залишено без задоволення.

Постановою Луганського апеляційного суду від 05 липня 2021 року рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 лютого 2021 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

27 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу нарішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 лютого 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 05 липня 2021 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Судами встановлено, що орендна плата за оспореним договором становить 36 475,64 грн на рік, що складає 4,00% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (пункти 1, 4, 8, 9 договору).

Враховуючи наведене, ціна позову у цій справі з урахуванням пункту 8 статті 176 ЦПК Українискладає 109 426,92 грн (36 475,64 грн х 3), що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227 000 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 лютого 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 05 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецька Луганської області, правонаступником якої є Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, про розірвання договору оренди землі, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне управління Держгеокадастру у Луганській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун