Провадження № 2/234/1085/21
15 квітня 2021 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Кравченко О.Ю.,
секретар судового засідання Малушка С.В.
за участі позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шейко Костянтин Володимирович до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Краматорського міського суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шейко Костянтин Володимирович з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування позову зазначила, що 03.10.2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В період шлюбу ними за спільні кошти подружжя було придбано автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1987 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , право власності на зазначений автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2 . Їй стало відомо, що чоловік надав комусь довіреність на право розпорядження автомобілем, не узгоджуючи це з нею. Між нею та відповідачем шлюбний договір укладений не був, домовленості про розподіл майна також не було, у зв`язку з чим вона змушена звертатися до суду. Відповідно до сайту «Авторіа» середня вартість автомобілю становить 50 000 грн.
У зв`язку тим, що автомобіль є неподільною річчю, а сумісне користування вказаним автомобілем не є можливим, у зв`язку із сімейними обставинами та відсутністю у неї вмінь ним керувати, просить залишити спірний автомобіль у власності відповідача з покладенням на нього обов`язку компенсувати їй 25 000 гр. у вигляді грошової компенсації замість її частки (1/2) у спільному майні.
Просить суд визнати автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1987 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по Ѕ частки автомобілю, поділити спільне майно подружжя, виділивши ОСОБА_2 в особисту власність автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1987 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь Ѕ частину вартості автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 1987 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , що складає 25 000 грн.
Ухвалою суду від 13.10.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду у судовому засіданні, відповідачу запропоновано подати відзив на позов.
У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи у був належним чином повідомлений, шляхом направлення судової повістки рекомендованим повідомленням та телефонограмою.
Оскільки відповідачем не було надано відзив на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд,-
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що сторони - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 03.10.2015 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.6).
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 09.12.2020 року у справі №234/11600/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

У період перебування в шлюбі сторонами був придбаний автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1987 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , що відповідачем не оспорюється.

Автомобіль зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №1443/2019/1268539 від 15.01.2019 року, що підтверджується довідкою Територіального сервісного центру МСВ №1443 від 20.01.2021 року (а.с.37).

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1987 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , є об`єктом спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Відповідно до змісту частин 1, 2, 3 статті 61 Сімейного кодексу України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (друга статті 71 Сімейного кодексу України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 Сімейного кодексу України).

Так, автомобіль «Mitsubishi Lancer», 1987 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , є неподільною річчю, а тому виділ в натурі частки позивача ОСОБА_1 є неможливим.

Статтею 364 ЦК України визначено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Вартість автомобіля «Mitsubishi Lancer», 1987 року випуску, визначена позивачем ОСОБА_1 на рівні середньої ринкової вартості аналогічних автомобілів, схожих за технічними та іншими характеристиками, оголошення про продаж яких розміщені в мережі Інтернет (на сайті AUTO.RIA) станом на дату подання позову до суду 10.09.2020 року, що становить 50 000 грн (а.с.8-9).

Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних доказів вартості спірного майна, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, виходячи із зазначеної нею вартості спірного автомобіля, оскільки відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зазначена вартість автомобіля відповідає середній ринковій вартості аналогічних автомобілів, схожих за технічними та іншими характеристиками, оголошення про продаж яких розміщені в мережі Інтернет (на сайті AUTO.RIA) станом на день звернення позивача з даним позовом до суду 10.09.2020 року.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд вважає, що розмір грошової частини Ѕ частки автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», 1987 року випуску, складає 25 000 грн., який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Позовні вимоги про визнання за позивачкою та відповідачем права власності по Ѕ частки автомобілю не підлягають задоволенню, оскільки як було зазначено вище, автомобіль є неподільною річчю, та є зайвими, з огляду на вимоги позивачки щодо поділу майна подружжя, а саме виділення автомобілю відповідачу ОСОБА_2 зі сплатою їй Ѕ частки вартості спірного автомобілю .

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та поділу спільного сумісного майна подружжя.

Оскільки позивачка, як учасник бойових дій, звільнена від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд, керуючись ст.141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір у сумі 740,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,5,12,81,141,263,265,273,280-284,288 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шейко Костянтин Володимирович до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1987 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Поділити спільне майно подружжя, виділивши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у особисту власність автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 1987 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 1987 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 у сумі 25 000 грн. (двадцять п`ять тисяч грн.).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір у сумі 740,80 грн. (сімсот сорок грн. 80 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складений 20.04.2021 року.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко