Справа № 465/5924/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1976/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Крайник Н.П.

суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

при секретарі Ждан К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», третя особа ОСОБА_2 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Оберемко Роман Анатолійович, про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», в якому просив стягнути грошові кошти за заявою-договором про розміщення банківського вкладу №10-1392572 від 12 жовтня 2015 року в розмірі 126248 грн. 23 коп.

Позовні вимоги обгрутновував тим, що 12 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та Львівським ЦВ ПАТ «Укрінбанк» було укладено договір про розміщення банківського вкладу №10-1392572 на суму 5029,04 євро.

24 грудня 2015 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір дарування грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Загвойською Н.І.

Відповідно до п.1 договору, дарувальник подарував та передав обдаровуваному, а обдаровуваний прийняв в дар від дарувальника грошові кошти в сумі 126248,23 грн., що станом на 24 грудня 2015 року по курсу НБУ становило 5029,04 євро.

Відповідно до п.2 договору про розміщення банківського вкладу №10-1392572, дарувальник є власником грошових коштів за договором від 12 жовтня 2015 року.

Відповідно до п.5 договору, сторони домовилися, що прийняття обдаровуваним примірника договору є прийняттям дарунка.

Відповідно обдаровуваний ОСОБА_1 є власником грошових коштів в сумі 5029,04 євро, що розміщені в ПАТ «УкрІнБанк» на підставі заяви - договору про розміщення банківського вкладу № 10-1392572 від 12 жовтня 2015 року.

24 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в ПАТ «УкрІнБанк» щодо включення його в список вкладників та укладення з банком договору банківського вкладу на отриману суму коштів.

Однак, відповідно до Постанови Правління Національного банку України №934 від 24 грудня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 24 грудня 2015 року №239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку з 25 грудня 2015 року по 24 березня 2016 року».

Після визнання банку неплатоспроможним, позивачем здійснено ряд звернень до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення його до переліку вкладників банку та визнання його кредитором банку, однак згідно відповіді тимчасової адміністрації №1454/е/2-16 від 15 лютого 2016 року йому було відмовлено у включенні до переліку вкладників ПАТ «УкрІнБанк» з тих підстав, що у базах даних банку відсутня інформація про нього, а також те, що він не є вкладником банку в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і не може набути такого права за зазначеним договором дарування, а відтак його вимоги не можуть бути включені до переліку вкладників ПАТ «УкрІнБанк».

Також, після запровадження ліквідаційної процедури у ПАТ «УкрІнБанк» він звернувся із зверненням щодо включення його в перелік кредиторів банку, однак згідно відповіді ПАТ «УкрІнБанк» №2881/0/25-16 від 15 червня 2016 року йому було відмовлено у включенні в перелік кредиторів банку з тих підстав, що з долучених документів та з огляду на бази даних банку, не вбачається факт прийняття ним у дар грошових коштів та відсутні правові підстави вважати позивача кредитором по відношенню до банку.

В подальшому, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 квітня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року, вказану Постанову правління НБУ №934 від 24 грудня 2015 року визнано незаконною та скасовано.

Вважає, що на даний час у банку відсутні підстави для відмови у видачі належних йому грошових коштів.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за заявою-договором про розміщення банківського вкладу №10-1392572 від 12.10.2015р. в розмірі 126248 /сто двадцять шість тисяч двісті сорок вісім/ грн. 23 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на користь держави 1262 грн. 48 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія». Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він є належним кредитороом за заявою-договором про розміщення банківського вкладу №10-1392572 від 12.10.2015 року, а відтак, що він є вкладником банку в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки такий вклад він прийняв в дар від ОСОБА_3 24.12.2015 року. Звертає увагу, що відповідач не являється на даний час банківською установою, не має повноважень проводити операції за рахунками клієнтів, не може використовувати необхідні для цього платіжні інструменти, а також не має підстав і можливості для визначення суми заборгованості кредиторів банку. Зазначає, що Публічне акціонерне товариства «Українська інноваційна компанія» не є правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк» в якому було розміщено депозит ОСОБА_3 , у зв`язку з чим не є неналежним відповідачем у даній справі в розумінні ч.2 ст. 52 ЦПК України. Просить рішення Залізничного районного суду міста Львова від 16 березня 2018 року скасувати.

21 січня 2019 року представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Міхно С.С. - Гамоля О.Ф. подав заяву про зупинення провадження у справі № 465/5924/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», третя особа ОСОБА_2 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Оберемко Роман Анатолійович, про стягнення коштів за договором банківського вкладу до ухвалення Верховним Судом рішення по суті касаційних скарг у справах № 826/14033 та № 826/5325/16.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року провадження у даній справі зупинено до закінчення розгляду Верховним Судом касаційної скарги на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 23 листопада 2016 року у справі № 826/5325/16, касаційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року у справі № 826/14033/17.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року поновлено провадження у даній справі.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи по наявних матеріалах справи, зважаючи на тривалість розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Як встановлено судом, 12 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та Львівським ЦВ ПАТ «Укрінбанк» укладено договір про розміщення банківського вкладу №10-1392572 на суму 5029,04 євро. Дана заява-договір є документом, що підтверджує факт укладення Договору банківського вкладу. Зі змісту заяви-договору вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 відкрито вкладний (депозитний) рахунок на суму вкладу 5029,04 євро з терміном розміщення з 12 жовтня 2015 року по 26 жовтня 2015 року із процентною ставкою 5,5 % річних.

З договору дарування грошових коштів від 24 грудня 2015 року вбачається, що дарувальник ОСОБА_2 подарував та передав обдаровуваному ОСОБА_1 , а обдаровуваний прийняв в дар від дарувальника грошові кошти в сумі 126248,23 грн., що станом на 24 грудня 2015 року по курсу НБУ становило 5029,04 євро. Дарувальник заявляє, що є власником грошових коштів, які є предметом даного договору (заяви - договору про розміщення банківського вкладу № 10-1392572 від 12 жовтня 2015 року Львівським ЦВ ПАТ «УКРІНБАНК»). Сторони домовилися, що прийняття обдаровуваним примірника договору є прийняттям дарунка. Відповідно обдаровуваний ОСОБА_1 є власником грошових коштів в сумі 5029,04 євро, що розміщені в ПАТ «УкрІнБанк» на підставі заяви - договору про розміщення банківського вкладу № 10-1392572 від 12 жовтня 2015 року.

Також встановлено, що 24 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в ПАТ «УкрІнБанк» щодо включення його в список вкладників та укладення з банком договору банківського вкладу на отриману суму коштів. Однак, відповідно до постанови Правління Національного банку України №934 від 24 грудня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 24 грудня 2015 року №239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку з 25 грудня 2015 року по 24 березня 2016 року».

22 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Тимчасової адміністрації ПАТ «УкрІнБанк», на яку 15 лютого 2016 року отримав відповідь №1454/е/2-16, за якою йому було відмовлено у включенні його до переліку вкладників ПАТ «УКРІНБАНК» з тих підстав, що у базах даних банку відсутня інформація щодо нього і він не є вкладником банку в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не може набути такого права відповідно до зазначеного договору дарування, а відтак його вимоги не можуть бути включені до переліку вкладників ПАТ «УКРІНБАНК».

З відповіді Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2881/0/25-16 від 15 червня 2016 року на запит ОСОБА_1 від 22 березня 2016 року вбачається, що відповідно до постанови Правління НБУ від 22 березня 2016 року №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 березня 2016 року №385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК» з 23 березня 2016 року до 22 березня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білу І.В. на два роки з 23 березня 2016 року до 22 березня 2018 року включно та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «УКРІНБАНК». Здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та ліквідації банку здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через призначену виконавчою дирекцією Фонду уповноважену особу Фонду. Також, у вказаній відповіді позивачу відмовлено у включенні його в перелік кредиторів банку з тих підстав, що з долучених документів та з огляду на бази даних банку, не вбачається факт прийняття ним у дар грошових коштів та відсутні правові підстави вважати ОСОБА_1 кредитором по відношенню до банку.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» є правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк».

Однак колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не може погодитися з огляду на наступне.

Питання переходу прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «Українська інноваційна компанія» було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду по справі №925/698/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» Білої Ірини Володимирівни) до публічного акціонерного товариства «Первомайський молочноконсервний комбінат», товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Волошкове поле» та публічного акціонерного товариства «Юрія» про стягнення 39562812,41 грн.

У постанові від 10 грудня 2019 року по зазначеній вище справі (№925/698/16) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що припинення банком банківської діяльності можливе виключно у порядку, передбаченому Законом про банки та Законом про гарантування вкладів шляхом: ліквідації банку за рішенням власників після надання на це згоди НБУ, за відсутності ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного, або виведення неплатоспроможного банку з ринку під контролем Фонду у разі віднесення НБУ такого банку до категорії проблемних або неплатоспроможних.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 жовтня 2015 року Правлінням НБУ прийнято постанову №659/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії проблемних», якою віднесено ПАТ «Український інноваційний банк» до категорії проблемних банків.

Постановою НБУ про неплатоспроможність банку 24 грудня 2015 року ПАТ «Український інноваційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням Фонду гарантування вкладів від 25 грудня 2015 року в такому запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 25 грудня 2015 року по 24 березня 2016 року (включно), призначено Уповноважену особу Фонду для здійснення цих повноважень.

22 березня 2016 року відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність», на підставі відповідного звернення Фонду, Правлінням НБУ винесено постанову НБУ про відкликання ліцензії та ліквідацію банку. Цього ж дня виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення Фонду про ліквідацію банку, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український інноваційний банк», призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора цього банку.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 березня 2016 року у справі №826/1162/16 визнано незаконними та скасовано з моменту їх прийняття Постанову НБУ про неплатоспроможність ПАТ «Український інноваційний банк» та Рішення Фонду про тимчасову адміністрацію, судом надано НБУ 95 днів на відновлення платоспроможності ПАТ «Український інноваційний банк».

14 квітня 2016 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/1162/16, постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 березня 2016 року залишена без змін.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 квітня 2016 року у справі №826/5325/16 визнані протиправними та скасовані з моменту їх прийняття постанова НБУ про відкликання ліцензії та ліквідацію банку й рішення Фонду про ліквідацію банку, суд зобов`язав НБУ вчинити всі необхідні дії щодо відновлення функціонування ПАТ «Український інноваційний банк» у якості банківської установи - в обсязі та стані, який існував на 22 березня 2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі №826/5325/16, постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 квітня 2016 року залишена без змін.

13 липня 2016 року наглядовою радою ПАТ «Український інноваційний банк» ініційовано проведення позачергових загальних зборів акціонерів, на яких прийнято рішення про перейменування ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «УКРІНКОМ», змінене місцезнаходження акціонерного товариства, затверджено нову редакцію його статуту, змінені види діяльності товариства за Класифікацією видів економічної діяльності (виключено «діяльність комерційних банків», за КВЕД: 64.19) та призначені голова правління і члени правління (далі - організаційні зміни банку від 13 липня 2016 року). Державна реєстрація відповідних змін до установчих документів банку проведена цього ж дня приватним нотаріусом (реєстраційна дія № 2038947). Відповідно до пункту 1.1 статуту акціонерного товариства у редакції від 13 липня 2016 року ПАТ «УКРІНКОМ» продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «УКРІНКОМ», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк».

Відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «УКРІНКОМ» від 28 березня 2017 року знову змінена назва акціонерного товариства на ПАТ «Українська інноваційна компанія», реєстрація здійснена 03 квітня 2017 року (реєстраційна дія № 0007396). Відповідно до пункту 1.1 статуту акціонерного товариства у редакції від 18 березня 2017 року ПАТ «Українська інноваційна компанія» продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ «УКРІНКОМ» на ПАТ «Українська інноваційна компанія», яке є набувачем всіх прав та обов`язків ПАТ «УКРІНКОМ» та ПАТ «Український інноваційний банк».

Постановою ВСУ від 24 жовтня 2017 року у справі №826/1162/16 скасовані судові рішення судів попередньої інстанції, відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування постанови НБУ про неплатоспроможність банку та рішення Фонду про тимчасову адміністрацію.

14 грудня 2017 року ОАСК своєю постановою у справі №826/14033/17 задовольнив позовні вимоги ПАТ «Українська інноваційна компанія», визнав незаконними та скасував постанови НБУ про неплатоспроможність банку та рішення Фонду про тимчасову адміністрацію.

Постановою від 20 лютого 2018 року у справі №826/14033/17 КААС залишив без змін постанову ОАСК від 14 грудня 2017 року (визнання незаконним та скасування постанови НБУ про неплатоспроможність банку та рішення Фонду про тимчасову адміністрацію). Це судове рішення було оскаржене у касаційній інстанції.

03 серпня 2018 року постановою ОП КГС у справі №910/8117/17, зокрема, закріплено правовий висновок, що права та обов`язки ПАТ «Український інноваційний банк» як банку не можуть вважатися такими, що перейшли до ПАТ «Українська інноваційна компанія» в силу організаційних змін банку від 13 липня 2016 року та 28 березня 2017 року.

09 серпня 2019 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №826/14033/17 відмовлено у задоволенні касаційних скарг, залишено без змін постанову ОАСК від 14 грудня 2017 року та постанову КААС від 20 лютого 2018 року щодо визнання незаконним та скасування постанови НБУ про неплатоспроможність банку та рішення Фонду про тимчасову адміністрацію.

Постановою Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у задоволенні заяви Національного банку України про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 листопада 2016 року у справі №826/5325/16, якою залишено без змін постанову ОАСК від 29 квітня 2016 року та ухвалу КААС від 13 липня 2016 року (про незаконність та скасування постанови НБУ про відкликання ліцензії та ліквідацію банку й рішення Фонду про ліквідацію банку) - відмовлено.

Відповідно до матеріалів справи ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ «УКРІНКОМ» (ПАТ «Українська інноваційна компанія») мають один й той самий ідентифікаційний код юридичної особи №0583988. Дата реєстрації цих юридичних осіб, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі також Єдиний реєстр), також збігається. Однак, в Єдиному реєстрі відсутній запис про те, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» є правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк», такий запис міститься лише в статуті цієї юридичної особи.

Стосовно належного суб`єкта, уповноваженого представляти банк у спірних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 грудня 2019 року по справі №925/698/16 зазначала, що після запровадження Фондом у банку тимчасової адміністрації, повноважний суб`єкт на управління банком та представництво банку визначається виключно Фондом відповідно до положень п.17 частини першої статті 2, статей 34, 37, 44, 48 Закону про гарантування вкладів.

Скасування судом або визнання неправомірним (незаконним) рішення Фонду про запровадження тимчасової адміністрації чи початок процедури ліквідації банку не означає автоматичного припинення управління банком Фондом.

Управління банком Фондом у такому разі припиняється лише після прийняття НБУ рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, відновлення банківської ліцензії і повернення банку під нагляд НБУ.

ПАТ «Український інноваційний банк» не доведено, що його стан як банку та діяльність відповідають або приведені у відповідність до вимог спеціального законодавства, яке регулює банківську діяльність. Протилежне також не спростовано доказами у справі. Судами не встановлено, а учасниками спору не доведено, що план заходів та план фінансового оздоровлення по відповідному банку було виконано в повному обсязі. Постанова Правління НБУ від 01 жовтня 2015 року №659/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» до категорії проблемних» не оскаржена та не скасована.

Також Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки ПАТ «Український інноваційний банк» не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ «УКРІНКОМ», ПАТ «Українська інноваційна компанія» не набуло прав банку.

Крім того, на час пред`явлення ОСОБА_1 позову до суду, ПАТ «УКРІНКОМ» було віднесено до категорії неплатоспроможних банків та запроваджено в ньому тимчасову адміністрацію.

Відповідно до позовних вимог ОСОБА_1 просив у зв`язку з не включенням його до переліку вкладників банку та визнання його кредитором банку, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», як правонаступника ПАТ «УКРІНКОМ»грошові кошти за заявою-договором про розміщення банківського вкладу №10-1392572 від 12 жовтня 2015 року в розмірі 126248 грн. 23 коп.

При цьому, звертаючись до суду із вказаними вимогами, позивач залучив Фонд та уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «УКРІНКОМ»до участі у справі в якості третіх осіб та вважав, що вимоги про стягнення 126248 грн. 23 коп. за договором банківського вкладу підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, оскільки спрямовані на захист його порушених прав, що виникли із цивільних відносин між ним та банком, а саме із цивільно-правової угоди.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у контексті справи зміст (суть) спірних правовідносин залежить від встановлення реальної правової природи їх виникнення.

Законом України № 4452-VI установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, відносини між Фондом, банками, уповноваженою особою Фонду і фізичними особами.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 3 цього Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Частина друга статті 26 Закону № 4452-VI передбачає, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до частини п`ятої статті 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Отже, банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих осіб, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону № 4452-VI вирішує виключно Фонд.

Наведене свідчить про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводяться до спору про право на отримання ним, як вкладником, гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної суми, а тому мають управлінський характер і складаються між Фондом та вкладником без участі банку-боржника. У цих правовідносинах Фонд виконує управлінські функції з організації виплати гарантованого державою відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку (продажу його майна). А тому у вказаних відносинах у фізичних осіб виникають майнові вимоги не до банку-боржника, що ліквідується, а до держави в особі Фонду.

Водночас та обставина, що позивач залучив до участі у справі Фонд в якості третьої особи не змінює характеру спірних правовідносин у цій справі.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду цивільних і адміністративних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), натомість визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер спірних правовідносин, з яких виник спір.

Подібний висновок зроблений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15-ц.

Отже, спір щодо права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі, що не перевищує 200 тис. грн, є публічно-правовим і пов`язаний з виконанням Фондом владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. А тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала у постановах від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16 (провадження № 11-126апп18), від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16 (провадження № 11-409апп18), від 23 січня 2019 року у справі № 285/489/18-ц (провадження № 14-470цс18) та інших, і підстав для відступу від них не вбачається.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення слід скасувати, провадження у даній справі закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення з даним позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 30 серпня 2021 року.

Керуючись п.1ч.1 ст. 255, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», третя особа ОСОБА_2 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Оберемко Роман Анатолійович, про стягнення коштів закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення з даним позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2021 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.