Номер провадження: 22-ц/813/5517/21
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з власної ініціативи питання про заслуховування думки дитини під час розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Відділ у справах дітей Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини,

встановив:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

20.10.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з батьком.

Позов обгрунтований тим, що позивач володіє житлом, забезпечений постійною роботою, самостійним доходом, не зловживає спиртними напоями позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання, напрочуд гарно ставиться до дитини та бажає розвивати з нею сімейні стосунки та забезпечити батьківською любов`ю. Відповідач знаходиться на обліку в Одеському обласному психоневрологічному диспансері. За нею постійно спостерігаються нервові зриви, неадекватна поведінка. У зв`язку з цим вона неодноразово перебувала на лікуванні в Одеській обласній психіатричній лікарні №2. Відповідач є небезпечною та може нашкодити собі, оточуючим та дитині. У зв`язку з зазначеним позивач вважає, що дитині краще буде проживати з ним.

17.01.2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з окремим позовом до ОСОБА_1 та просила відібрати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_1 та визначити місце проживання дитини з матір`ю, а також допустити негайне виконання рішення суду.

01.01.2017 р. вказані позови об`єднано ухвалою суду.

Свої вимоги ОСОБА_5 обгрунтовувала тим, що з липня 2016 року вони з ОСОБА_1 припинили сімейно-шлюбні стосунки, ведення господарства та сумісне проживання. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року їх шлюб розірвано. З моменту припинення сумісного проживання дитина проживала з нею, вона займалася її вихованням та донька перебувала на її повному забезпеченні, ОСОБА_1 лише у вересні 2016 року надав матеріальну допомогу, купив взуття, жодного разу не був у дитячому садку та не цікавився розвитком та здоров`ям дитини. Щоб не травмувати психіку дитини вона надавала доньку батьку, але в грудні 2016 року він в одну із таких зустрічей відмовився віддати дитину та фактично викрав. Вона звернулася до органів поліції для вжиття заходів відносно ОСОБА_1 . Після неодноразових вимог повернути доньку ОСОБА_1 лише дозволив бачитися з нею, але відмовився її повертати. Разом з донькою вони жили приватному будинку який належить її батьку ОСОБА_6 .. В будинку є окрема кімната для доньки, він обладнаний опаленням, газо та електропостачанням, наявний санвузол. ОСОБА_5 вказувала на те, що вона працює і має добрі характеристики, спиртними напоями не зловживає, не палить, добре відноситься до доньки і бажає докласти максимум зусиль щоб вона виросла здоровою, розумною та щасливою. Перебування доньки у ОСОБА_1 негативно впливає на її виховання та здоров`я. З моменту відібрання дитини відповідачем, донька весь час знаходиться з бабусею, він за нею не доглядає, дошкільний заклад з незрозумілих причин не відвідує, що позначається на її розвитку та вихованні. Донька повинна знати ласку і ніжність, яку може надати лише рідна матір. Вона сумлінно виконувала свої обов`язки по вихованню дитини, будь-яких підстав відбирати дитину у неї не було. Відповідач не може надати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, в нього є матеріальні труднощі, які часто виникали і під час спільного проживання, що було однією і з причин розлучення.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнобкпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відібрано малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , інн: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та передано матері ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнобкпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , треті особи: територіальний відділ служби в справах дітей Одеської міської ради та Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , інн: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнобкпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 640 грн..

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 11 квітня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої апелянт просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким визначити місце проживання ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 , у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування дитини та визначення її місця проживання - відмовити у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.05.2018 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.05.2018 року справу призначено до розгляду.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд Одеської області та створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, що включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року № 1 днем початку роботи Одеського апеляційного суду визначено 03.01.2019 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 ЦПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладного передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

В порядку автоматизованого розподілу судової справи після створення нового суду для розгляду справи суддею доповідачем визначено суддю Ващенко Л.Г.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.01.2019 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Відділ у справах дітей Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини було призначено до розгляду.

На підставі Розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями № 3466 від 06.08.2021 року відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №1612/0/15-21 від 20.07.2021 "Про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" та з врахуванням пунктів 2.3.49., 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду за вказаною цивільною справою було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 06.08.2021 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - О. В. Князюка, суддів: Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. для розгляду справи №523/14828/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Відділ у справах дітей Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини.

Розпорядженням № 4265 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.08.2021 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О. В., суддів: Заїкіна А.П. та Погорєлової С. О.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року вказану цивільну справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши питання про необхідність заслуховування думки дитини щодо визначення місця її проживання, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Україною 27.02. 1991 року (далі Конвенція про права дитини), вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3).

Конвенція про права дитини у ст. 12 визначає, що Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, що б бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішення спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Думку дитини необхідно вислухати під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками (ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»), під час вирішення питання про повернення дитини до країни постійного перебування (ст. 13 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей).

Таким чином, практична реалізація принципу «забезпечення якнайкращих інтересів дитини» вимагає, у тому числі, з`ясування судом думки дитини під час вирішення спорів, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Відповідно до матеріалів справи судом першої інстанції не заслуховувалась думка дитини стосовно визначення місця її проживання. Суд при цьому обмежився посиланнями на те, що дитина мешкає разом з відповідачем. Відповідач перешкоджає позивачу спілкуватись з дитиною.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що в силу свого віку допит дитини про те з ким вона б хотіла проживати не буде об`єктивним, оскільки вона любить обох батьків, разом з тим, колегія приймає до уваги, що з моменту ухвалення судом першої інстанції рішення минуло три роки та доцільність заслуховування думки дитини вирішується в кожному окремому випадку, виходячи з конкретних обставин справі.

Дитина на час заслуховування її в суді в силу свого віку має бути здатна висловити свою думку, сформулювати свої погляди та мати достатній рівень розуміння ситуації.

За таких обставин, колегія суддів на даний час приходить до висновку про доцільність заслуховування у судовому засіданні думки малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо визначення місця її проживання.

Виходячи з того, що згідно матеріалів справи на час її розгляду дитина проживає разом з матір`ю, колегія суддів вважає необхідним покласти на ОСОБА_2 обов`язок із забезпечення явки малолітньої дитини у судове засідання разом із класним керівником та шкільним психологом.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвали, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про необхідність заслуховування думки дитини під час розгляду цивільної справи не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 171 СК України, ст. ст. 13, 367, 368, 381, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Заслухати у судовому засіданні малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати мати - ОСОБА_2 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у судове засідання та участь у судовому засіданні класного керівника та психолога.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 01 вереня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова