Провадження № 2/752/596/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05.05.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Оджубейської Д.І.,
провівши у відкритому судовому засіданні заочний розгляд цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
у вересні 2019 року позивач ТОВ «Ліко-Житлосервіс» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за утримання підземної автостоянки.
В обґрунтування позову ТОВ «Ліко-Житлосервіс» зазначило, що відповідач з 09.03.2016 користується машиномісцем № НОМЕР_1 в підземному паркінгу АДРЕСА_1 , а тому є споживачем наданих йому послуг. Вказує, що між сторонами було укладено договір про тимчасове користування машиномісцем та відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки. ОСОБА_1 не здійснював оплату за користування машиномісцем та надані послуги, у зв`язку з чим за період з 01.08.2017 по 30.09.2017 року утворилася заборгованість на суму 3077,00 грн.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду.
Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином. Судова повістка повернулась до суду в зв`язку з відсутністю адресата за місцем проживання.
На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про місце і час судового розгляду.
На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ТОВ «Ліко-житлосервіс» та ОСОБА_1 укладено договір про тимчасове користування машиномісцем та відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки (паркінгу), відповідно до п.п. 1.1 якого, ТОВ «Ліко-житлосервіс» зобов`язується надати ОСОБА_1 у платне тимчасове користування машиномісце № НОМЕР_1 підземної автостоянки (паркінгу) за адресою: АДРЕСА_1 , для зберігання транспортного засобу, а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати плату за користування машиномісцем.
Згідно з п.п. 1.2 Договору замовник відшкодовує ТОВ «Ліко-житлосервіс» вартість витрат з утримання підземної автостоянки (паркінгу), а товариство за рахунок коштів забезпечує належний санітарний та технічний стан підземної автостоянки у строк та на умовах, що передбачені цим Договором.
Пунктом 3 договору регламентовано порядок та розмір розрахунків за договором.
Так, згідно умов п. 3.1 та 3.2. Договору, щомісячний розмір плати за користування машиномісцем на дату укладення договору становить 1400 грн.; щомісячний розмір витрат на утримання підземної автостоянки (паркінгу) на дату укладення договору становить 344 грн.
У п.п. 3.4. та 3.5 Договору визначено, що розрахунковим періодом за договором є поточний місяць. Оплата платежів за договором здійснюється щомісяця, не пізніше 20 числа поточного місяця, шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Ліко-житлосервіс».
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги України» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону передбачає поділ житлово-комунальні послуги на групи за порядком затвердження цін/тарифів на них, зокрема, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 14 Закону це ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).
Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, визначено розмір та порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Цим Порядком установлено, що вартість інших послуг (зокрема, вбудованих паркінгів, тощо) сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками паркінгів та відповідними надавачами послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідач не дотримався умов Договору щодо сплати суми за користування машиномісцем та отримання послуг згідно з встановленим графіком, у зв`язку з чим за період з 01.08.2017 по 30.09.2017 року утворилася заборгованість на суму 3077,00 грн.
Відповідачем не спростовано належними, допустимим та достатніми доказами як розрахунок заборгованості, складений позивачем, так і підстави для стягнення заборгованості.
Враховуючи викладене, суд надходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 280, 354 ЦПК України, суд
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з моменту вручення йому повного заочного тексту рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя