Провадження № 2/643/2096/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2021 року Московський районний суд м.Харкова у складі головуючого судді Горбунової Я.М., при секретарі Усковій Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності. 16.09.1989 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, після чого останнього було зареєстровано в спірній квартирі. Однак, третього лютого 2020 року відповідач зібрав свої особисті речі та залишив квартиру. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2020 р. шлюб між ними було розірвано.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4,5).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за спірною адресою про що свідчить довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 14.12.2020 р. (а.с.12).

В матеріалах справи наявний акт про не проживання за підписом сусідів позивача, які підтвердили факт не проживання ОСОБА_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії відповіді Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області від 15.04.2021 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 із заявами щодо порушення його житлових прав за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 до правоохоронних органів не звертався.

Допитані судом як свідок позивач ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 підтвердили той факт, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з лютого 2020 року, його речі у квартирі відсутні.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються даним майном для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 155 ЖК України, житлові будинки (квартири), що знаходяться в особистій власності громадян, не можуть бути в них вилучені, власник не може бути позбавлений права користування житловим будинком.

Відповідно до вимог ст. 398 ЦК України право володіння чужим майном, в даному випадку квартирою, виникає на підставі договору з власником, а також на інших підставах встановлених законом

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Договору між сторонами про право користування спірним житлом не було, інші підстави, передбачені законом, судом не встановлені.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач більше року в спірній квартирі не мешкає, що свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до спірної квартири та відмовився від проживання та користування нею.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладенного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10- 13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Я.М. Горбунова