Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7535/19 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 53 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Миніч Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/7535/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 19 жовтня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (надалі ПАТ «НАСК «Оранта») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило на підставі п.38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в порядку регресу стягнути з ОСОБА_1 на свою користь виплачене страхове відшкодування в сумі 99 490 грн. та вирішити питання судового збору. Свою позовну заяву обґрунтовувало тим, що 12 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» укладений поліс №АМ/7046428 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 11 листопада 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN Polo», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «VOLKSWAGEN Passat», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП із вини водія забезпеченого транспортного засобу власнику транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN Passat» заподіяний матеріальний збиток, розмір якого згідно з попереднім розрахунком та калькуляцією становить 308 581,20 грн. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст.130 КУпАП, підтверджується, у тому числі, письмовими поясненнями двох свідків, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в умовах медичного закладу. У зв`язку з тим, що ДТП сталась з вини водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на час ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», ця страхова компанія 28 грудня 2018 року виплатила власнику транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN Passat» страхове відшкодування в розмірі 99 490 грн., виходячи з ліміту страхового відшкодування на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, 100 000 грн. та за мінусом франшизи 510 грн. Відповідно до норм чинного законодавства страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія, якщо він після ДТП за його участі відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19 жовтня 2020 року в задоволенні позову ПАТ «НАСК «Оранта» відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ «НАСК «Оранта» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на те, що постанова Корольовського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2018 року має для розгляду даної цивільної справи преюдиційне значення. Вона набула законної сили та не оскаржувалася. У постанові зазначено, що у присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження медичної огляду на визначення стану сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та від проходження такого огляду в умовах медичного закладу. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі. Окрім того, більше ніж через п`ять годин після ДТП відповідач самостійно звернувся до медичного закладу, де встановлено відсутність у крові алкоголю. Проте, відсутність у крові наркотиків або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не зафіксовано. Обставина оформлення ДТП упродовж більше двох годин не підтверджується доказами, а грунтуються на припущеннях. Щоб була дотримана достовірність огляду водія, слід було пройти освідування після ДТП упродовж не більше двох годин, чого відповідачем зроблено не було. Отже, суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідно до п. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Не дотримані й принципи правової певності та юридичної визначеності.

Представник відповідача адвокат Ярош В.В. подав відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Наголошує на тому, що згідно з результатами токсикологічного дослідження методом ГХ крові на вміст алкоголю від 12 листопада 2018 року, проведеного відносно ОСОБА_1 , алкоголь не встановлений. Окрім того, складання працівниками поліції адміністративних матеріалів тривало більше двох годин. Відповідач відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки перебував у шоковому стані за наслідками ДТП, отримавши численні забої. У такому стані він не в повному обсязі усвідомлював наслідки за результатами відмови від проходження огляду. Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач не направлявся у встановленому порядку до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, оскільки направлення, встановленої Інструкцією форми, йому працівниками поліції не видавалося, а огляд на стан сп`яніння повинен був бути проведений виключно у закладі охорони здоров`я з оформленням, передбаченого Інструкцією направлення. Оскільки відповідача не було направлено (доставлено) працівниками поліції до медичного закладу, як передбачено п.8 розділу 1 Інструкції, то вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку йому не пред`являлося.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга страхової компанії підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки під час ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, то належний порядок огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння повинен був бути у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 працівниками поліції не пропонувалося пройти огляд щодо стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я, направлення відповідної форми не видавалося (доказів протилежного суду не надано). На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність такої складової для настання підстав регресної відповідальності відповідача за підпунктом «в» п.38.1.1 ст.38 Закону, як відмова страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Нормами абзацу «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (спеціальний Закон) передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після ДТП за його участі самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Пунктом 8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), врегульовано, що у разі скоєння ДТП, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`янінням учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

За положеннями пункту 9 вищевказаної Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (пункт 8 Інструкції).

При проведенні огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я за результатами огляду на стан сп`янінням та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15 Інструкції).

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропних речовин обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`янінням (пункти 7,8 Інструкції).

При проведенні огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я відповідно до п.16 Інструкції на підставі акта медичного огляду, який належить складати за формою, передбаченою у додатку 3 до Інструкції, видається висновок щодо результатів медичного огляду, форма якого передбачена у додатку 4 до Інструкції.

Висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п.22 Інструкції).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що між ОСОБА_3 (страхувальником) та ПАТ «НАСК «Оранта» (стаховиком) 12 квітня 2018 року укладений поліс №АМ/7046428 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.14). Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована полісом. Строк дії договору з 13 квітня 2018 року до 12 квітня 2019 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, 100 000 грн. Розмір франшизи 510 грн. Забезпечений транспортний засіб - «VOLKSWAGEN Polo», д.р.н. НОМЕР_1 .

Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів та справ визначається процесуальним законом.

Так, із положень змісту частини шостої ст.82 ЦПК України слідує, що постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 27 листопада 2018 року, яка набрала законної сили 10 грудня 2018 року, встановлено, 11 листопада 2018 року о 22 годині 00 хв. у м. Житомирі, на перехресті вул. Київське шосе та вул. Параджанова, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN Polo», д.р.н. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі транспортному засобу «VOLKSWAGEN Passat», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, та здійснив зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.16.11 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а.с.4). Отже, відповідач визнаний винним у вчиненні ДТП.

Також відносно відповідача складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира, яка набрала законної сили 10 грудня 2018 року, встановлено, що 11 листопада 2018 року о 22 год.10 хв. у м. Житомирі водій ОСОБА_1 керував автомобілем «VOLKSWAGEN Polo», д.р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`янінням, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків (а.с.5-6). Відмова водія від проходження ним огляду на стан сп`янінням за змістом положень ч.1 ст.130 КУпАП є самостійним складом адміністративного правопорушення.

У постанові також зазначено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 11 листопада 2018 року серії БД №435587; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 11 листопада 2018 року, відповідно до яких ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану сп`янінням на місці за допомогою приладу «Драгер» та від проходження такого огляду в умовах медичного закладу; рапортом поліцейського роти №1 БУПП в Житомирській області Дубовик Є.П. від 12 листопада 2018 року; відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського. У справі про адміністративне правопорушення суддя Корольовського районного суду м. Житомира дійшов висновку, що дії поліцейських щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження водієм огляду на стан сп`яніння відповідають вимогам чинного законодавства, а у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Разом із тим, вищезазначеною постановою ОСОБА_1 звільнений від адміністративної відповідальності в зв`язку із малозначністю скоєного та суддя обмежився усним зауваженням.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за малозначність скоєного не є реабілітуючою обставиною та не виключає вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у разі отримання винуватцем ДТП травм, проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння обов`язково слід було проводити у закладі охорони здоров`я.

Разом із тим, висновки суду першої інстанції про те, що відповідачу працівниками поліції не пропонувалося пройти огляд стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я спростовуються матеріалами справи та не відповідають дійсності. Так, постановою від 27 листопада 2018 року встановлено, що у присутності двох свідків працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння в умовах медичного закладу, але останній відмовився. Відмова відповідача від проходження огляду на стан сп`яніння в умовах медичного закладу виключила надання працівником поліції направлення на огляд з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за формою, наведеною в додатку 1 до Інструкції, а також забезпечення доставки ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я. Доставка до медичного закладу в примусовому порядку положеннями чинного законодавства не передбачена, а відмова водія від проходження ним огляду на стан сп`янінням розглядається як самостійний склад адміністративного правопорушення.

Матеріалами справи не підтверджується обставина, що процедура оформлення працівниками поліції ДТП тривала більше двох годин та дорівнювала приблизно чотирьом годинам.

Після ДТП, яка сталася об 11 годині 00 хвилин 11 листопада 2018 року, ОСОБА_1 о 03 годині 25 хвилин 12 листопада 2018 року самостійно пройшов токсикологічне дослідження методом ГХ у закладі охорони здоров`я (а.с.106). За наслідками такого дослідження у ОСОБА_1 в крові етиловий алкоголь не виявлений. Колегія суддів апеляційного суду не може вважати результат токсикологічного дослідження допустимими доказом у даній справі, оскільки він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, тобто пізніше ніж протягом двох годин з моменту ДТП. Окрім того, результати токсикологічного дослідження методом ГХ оформлені за формою, яка затверджена наказом ОНК ЖОР від 16 жовтня 2015 року №135/1, яка не має всіх даних, які передбачені в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого передбачена у додатку 3 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (а.с.105). Також не проведено дослідження з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ОСОБА_1 сам позбавив себе можливості забезпечити достовірність результатів огляду в закладі охорони здоров`я у спосіб, передбачений законом, а тому жодна причина таких дій його не виправдовує.

Із огляду на вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що відповідач відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а тому позивач набув права звернутися до нього з регресним позовом, а висновки суду першої інстанції про відсутність складової для настання підстав регресної відповідальності за абз. «в» п.п.38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону є помилковими.

Розмір страхового відшкодування визначено за правилами, встановленими у договорі страхування, тобто полісі №АМ/7046428 (а.с.7-13). У даному випадку одне зобов`язання замінило собою інше.

Страховик 28 грудня 2018 року виплатив потерпілій особі ОСОБА_6 страхове відшкодування у сумі 99 490 грн., що підтверджується платіжним дорученням №63821 та реєстром безготівкових термінових переказів №239, а тому з цього часу страхова компанія набула права регресу до винної особи, тобто відповідача у порядку абз. «в» п.п.38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідач водій та страхувальник ОСОБА_1 , з вини якого трапилася ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.15 та зворот).

Враховуючи, що має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове судове рішення, яким задовольняє позов у повному обсязі, що відповідає приписам ст.376 ЦПК України.

Судові витрати покладаються на відповідача в силу положень ст.141 ЦПК України, оскільки справа доведена до суду з його вини.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 19 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ,) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (код ЄРДПОУ 00034186, м. Київ, вул. Здолбунівська,7-д) виплачене страхове відшкодування в сумі 99 490 грн. та 4 802 грн. 50 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 26 квітня 2021 року.