Справа № 346/740/21
Провадження № 2/346/773/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі головуючого судді П"ятковського В.І.
з участю: секретаря Матушевської Г.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін", про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
звернувшись в суд із даним позовом, позивач посилається на те, що 11 січня 2021 року дізналась про блокування її карткового рахунку в АТ КБ "ПриватБанк", а наступного дня отримала інформацію з Єдиного реєстру боржників про те, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем видано документ про стягнення з неї коштів.
04 лютого 2021 року отримала відповідь начальника Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби із додатками, серед яких був договір позики № 1303460 від 21 липня 2020 року, з якого вбачається, зо ТзОВ "Веллфін" надав їй у позику грошові кошти у розмірі 1 800, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а вона зобов"язувалась повернути позику та сплатити відсотки за користування нею. Надалі, ТзОВ "Веллфін" звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая про вчинення виконавчого напису, який було вчинено 30 листопада 2020 року. На підставі даного виконавчого напису головним державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Фокіним було відкрито виконавче провадження за № 64080843 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у розмірі 6 667, 40 грн. та 900, 00 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього 7 567, 40 грн.
Зазначає, що не визнає розмір заборгованості, нарахований стягувачем, оскільки будь-яка інформація зі сторони фінансової установи щодо кредитних зобов`язань перед установою у неї відсутня, жодного листа з вимогою повернення боргу від фінансової установи не отримувала. При цьому, нотаріусом не перевірено надіслання такої вимоги та отримання її позивачем, що унеможливило подання позивачем нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису. Вказує, що нотаріус при вчиненні напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим не виконав норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», тому просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
Позивачка та її представник в судове засідання не з"явились, представник позивачки подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Відповідач будучи неодноразово повідомленим, по останньому відомому місцю проживання про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд до відома не поклав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 112930 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Веллфін» 7 567, 40 грн. заборгованості за кредитним договором № 1303460 від 21 липня 2020 року, укладеного між ТзОВ "Веллфін" та ОСОБА_2 .
На підставі вказаного виконавчого напису головним державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Фокіним відкрито виконавче провадження ВП № 64080843 та 02 лютого 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, що визначено ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Таким чином, оскільки позивачкою заперечується факт існування фінансових відносин зі стягувачем за виконавчим написом та відсутність інформації про отримання ним письмової вимоги (повідомлення) стягувача, а також невизнання позивачкою розміру заборгованості, нарахованої стягувачем, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення, а нотаріус при вчиненні напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, яка є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчогого напису, а відповідачем вказані обставини не спростостовані, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнений позивач на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 8, 44, 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", керуючись ст.ст. 141, 264, 265, 268, 280-285, 354, ЦПК України суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 цього Кодексу.
Повний текст рішення складено 28 квітня 2021 року.
Суддя П`ятковський В. І.