Справа № 752/3612/16-ц
Провадження № 2/752/87/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 серпня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним Договору від 07.04.2009 р. про внесення змін до Договору кредиту № 44.05-554/А від 02.06.2006 р., -

В С Т А Н О В И В:

у березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним Договір від 07.04.2009 року про внесення змін до договору кредиту № 44.05-554/А від 02.06.2006 року, обґрунтовуючи його тим, що вона перебуває з ОСОБА_2 , котрий 02.06.2006 року уклав з АКБ СР «Укрсоцбанк» кредитний договір № 44.05-554/А, у зареєстрованому шлюбі. 07.04.2009 року між ОСОБА_2 та АКБ СР «Укрсоцбанк» було укладено договір про внесення змін до договору кредиту № 44.05-554/А від 02.06.2006 року, згоду на укладення якого вона не надавала. Тому, оскільки кредитний договір було укладено її чоловіком в інтересах сім`ї, повернення грошових коштів здійснювалось за рахунок сімейного бюджету і цей договір виходить за межі дрібного побутового, в силу положень ст. 65 СК України договір від 07.04.2009 року про внесення змін до договору кредиту № 44.05-554/А від 02.06.2006 року є недійсним.

Ухвалою від 07.03.2016 року відкрито провадження у справі (т. 1 а.с. 19).

Ухвалою від 26.10.2018 року справу прийнято до провадження суддею Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. та призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи на 06.12.2018 року (т. 1 а.с. 152-154).

06.12.2018 року справа не розглядалась, розгляд справи призначено на 06.02.2019 року (т. 1 а.с. 164).

06.02.2019 року підготовче засідання відкладено на 09.04.2019 року (т. 1 а.с. 171-173).

09.04.2019 року справа не розглядалась, розгляд справи призначено на 05.08.2019 року (т. 1 а.с. 179).

Ухвалою від 05.08.2019 року на задоволення клопотання представника позивача - ОСОБА_3 викликано в підготовче засідання свідка ОСОБА_4 , зобов`язано ПАТ «Укрсоцбанк» надати оригінал договору від 07.04.2009 року про внесення змін до договору кредиту № 44.05-554/А від 02.06.2006 року, підготовче засідання відкладено на 07.11.2019 року (т. 1 а.с. 189-190).

Ухвалою від 07.11.2019 року відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» замінено його правонаступником - АТ «Альфа-Банк», викликано у судове засідання свідка ОСОБА_4 , зобов`язано ПАТ «Укрсоцбанк» надати оригінал договору від 07.04.2009 року про внесення змін до договору кредиту № 44.05-554/А від 02.06.2006 року, підготовче засідання відкладено на 12.02.2020 року (т. 1 а.с. 230-231, 233-234).

12.02.2020 року підготовче засідання відкладено на 26.05.2020 року (т. 1 а.с. 246-247).

Ухвалою від 26.05.2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд по справі на 26.10.2020 року (т. 2 а.с. 9).

26.10.2020 року розгляд справи відкладено на 18.03.2021 року (т. 2 а.с. 28-29).

18.03.2021 року розгляд справи відкладено на 18.08.2021 року, викликано в судове засідання експерта ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 42-43).

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3 позов підтримав, виходячи з обставин, викладених в позові, просив суд його задовольнити.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, в ході розгляду справи подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю, виходячи обставин, викладених у письмових поясненнях.

Представник третьої особи - Васильєв Є.Є. в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Заслухавши представників позивача та третьої особи, котрі не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача, допитавши експерта ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Так, судом встановлено та не заперечно сторонами у справі, що 02.06.2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», а в подальшому - АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 44.05-554/А, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 28 727,00 доларів США зі сплатою 11% річних згідно графіку погашення та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 01.06.2011 року. ОСОБА_2 , за умовами укладеного договору, зобов`язався погашати кредит, сплачувати відсотки за користування отриманими коштами (т. 1 а.с. 4-11).

07.04.2009 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін до кредитного договору від 02.06.2006 року, яким було змінено кінцевий строк погашення кредиту до 01.06.2012 року (а.с. 12).

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач в його обґрунтування вказала про те, що оскільки кредитний договір було укладено її чоловіком в інтересах сім`ї, повернення грошових коштів здійснювалось за рахунок сімейного бюджету і цей договір виходить за межі дрібного побутового, в силу положень ст. 65 СК України договір від 07.04.2009 року про внесення змін до договору кредиту № 44.05-554/А від 02.06.2006 року є недійсним, так як згоди на його укладення вона не надавала.

Проте, судом вказані твердження оцінюються критично з огляду на наступне.

Факт перебування позивача та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі на момент укладення оспорюваного правочину сторонами у справі визнається, через що доказуванню в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у ст. 203 ЦК України.

Згідно з частиною першою цієї статті, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу, є підставою вважати правочин недійсним (ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Положення цієї статті визначає правила розпорядження подружжям майном, що є об`єктом права їх спільної сумісної власності.

Таке розпорядження здійснюється шляхом укладення дружиною та/або чоловіком різноманітних правочинів з іншими особами.

Якщо правочин щодо спільного майна укладає один з подружжя, то воля другого з подружжя, його згода на укладення правочину має бути з`ясована окремо.

Приписи ст. 65 СК України регулюють правовідносини щодо розпорядження майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір за своєю правовою природою є правочином щодо отримання у власність грошових коштів, а не правочином щодо розпорядження належним подружжю майном.

Такий договір створює обов`язки для другого з подружжя лише у разі, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Для укладення кредитного договору (за яким позичальником виступає один із подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя, а той з подружжя, хто позичає кошти, не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 05.11.2020 року (справа № 619/761/18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з доводів позову ОСОБА_1 , остання оскаржує договір від 07.04.2009 року про внесення змін до договору кредиту № 44.05-554/А від 02.06.2006 року з тих підстав, що останній було укладено її чоловіком без її відома та згоди.

Але, враховуючи, що договір кредиту, так само як і договір про внесення змін до нього, не є договорами щодо розпорядження спільним майном подружжя, при його укладенні законом не передбачено отримання згоди другого з подружжя.

При цьому, лише зазначення позивачем того, що кредитні кошти були отримані в інтересах сім`ї, не є доказом того, що кошти витрачено в інтересах сім`ї.

Відомості щодо поділу майна між позивачем та ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні. Доказів на підтвердження визнання права спільної сумісної власності на отримані ОСОБА_2 кредитні кошти не надано.

Факт укладення договору № 44.05-554/А від 02.06.2006 року, так і договору про внесення змін до нього від 07.04.2009 року, в інтересах сім`ї не встановлено. Та використання коштів в інтересах сім`ї позивачем не доведено.

Сам по собі факт перебування особи у зареєстрованому шлюбі, а також факт надання згоди іншим подружжям для укладення договору, не спростовує вказаних висновків суду.

Тому, оскільки доказів того, що договір № 44.05-554/А від 02.06.2006 року, так і договір про внесення змін до нього від 07.04.2009 року, укладено в інтересах сім`ї не надано, то останні в силу ст. 65 СК України створив обов`язки для ОСОБА_1 як другого з подружжя.

До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обставин порушень прав позивача також не встановлено, їх наявність не доведена стороною позивача доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Вказаних висновків суду не спростовує й наданий позивачем висновок експертного почеркознавчого дослідження за заявою АО «Адвокатське бюро «Віко» № 14389 від 09.03.2016 року, складеного експертом ОСОБА_5 та підтриманий останньою в суді, згідно якого підпис від імені ОСОБА_1 , розташований ліворуч від запису її прізвища в заяві від 02.06.2006 року, яка є невід`ємною частиною договору кредиту № 44.05-554/А від 02.06.2006 року, та підпис від імені ОСОБА_1 , зображення якого міститься ліворуч від запису її прізвища у копії заяви від 07.04.2009 року, яка є невід`ємною частиною договору від 07.04.2009 року про внесення змін до договору кредиту № 44.05-554/А від 02.06.2006 року, виконані різними особами (т. 1 а.с. 36-43).

Крім того, в ході розгляду справи, представник третьої особи, не заперечуючи факту укладення оспорюваного договору, вказав про те, що його довіритель не пам`ятає, чи підписувала позивач оспорюваний договір.

За вказаного, суд не знаходить підстав суд для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 344 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 76-81, 141, 197-198, 200, 206, 259, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа ОСОБА_2 , про визнання договору недійсним Договору від 07.04.2009 р. про внесення змін до Договору кредиту № 44.05-554/А від 02.06.2006 р. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.С. Хоменко