Провадження №22-ц/812/437/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2021 року м. Миколаїв

справа № 490/8711/19

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва ухвалене 18 березня 2020 року під головуванням судді Гуденко О.А., повний текст судового рішення складений 26 березня 2020 року,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Позивач зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1 та проживає в цій квартирі. Власником квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться поверхом вище є відповідач ОСОБА_2 , яка її придбала 11 листопада 2015 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Протягом останніх років ця квартира перебуває в оренді у третіх особ.

Як вказав позивач, 10 червня 2019 року, в зв`язку з проведенням МКП "Миколаївводоканал" аварійно-ремонтних робіт на водонапірній мережі у будинку з ранку до вечора було вимкнено водопостачання. В цей день, після поновлення водопостачання розпочалося протікання через стелю води з квартири АДРЕСА_2 до його квартири - до кухні та коридору. Внаслідок вказаного залиття було пошкоджено підшивку стелі з гіпсокартону, стеля намокла, що створило ризик її руйнування та падіння. На стелі та на стінах з`явилися сліди протікання, сирість, грибок. Холодильник, кухонна корпусна меблі та кухонний стіл, на якому були документи, журнали, їжа, також були залиті водою. Вода, яка лилася із стелі пошкодила електропроводку, в результаті чого було виведено з ладу три світильника на кухні, один світильник та кондиціонер в коридорі. Вказані обставини були зафіксовані фотозйомкою та після виклику співробітників ТОВ "ЖЕК «Забота» також були відображені й в акті про затоплення квартири від 11 червня 2019 року №522/3. Вказаним документом підтверджено, що джерелом залиття квартири була вода, яка текла з квартири, що розташована поверхом вище - квартири АДРЕСА_2 .

В подальшому, після телефонної розмови із власником квартири АДРЕСА_2 стало відомо, що фактичною причиною залиття було те, що зранку, після вимкнення води у будинку, квартиранти-іноземці відкрили кран із водою на повну та пішли по своїм справам. Пізніше вода пішла під напором і потекла на підлогу. На його вимогу до власників квартири АДРЕСА_2 щодо відшкодування вартості ремонту, йому було відмовлено із посиланням на вину квартирантів.

Посилаючись на викладене, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 65 000 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири. Крім того, просив стягнути з відповідача на свою користь 10 000 грн. моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням свого майна та неможливості нормального користування ним, порушенням звичного усталеного способу життя, психологічного стресу та погіршенні здоров`я .

В грудні 2019 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 75 000 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті залиття його квартири, та 20 000 грн. 00 коп. компенсації моральної шкоди, посилаючись на те, що 03 грудня 2019 року сталося повторне залиття води через стелю з квартири АДРЕСА_2 в його квартиру АДРЕСА_1 , а саме зі стелі ванної кімнати, яке тривало приблизно 40-50 хвилин.

Внаслідок вказаного протікання попередньо встановлено, що пошкоджено підшивку стелі з гіпсокартону, стеля намокла, що створило ризик її руйнування та падіння. На стелі та на стінах з`явилися сліди протікання. Підлога (вкрита плиткою) була залита водою, що у майбутньому може призвести до її руйнування. Вода, яка лилася із стелі пошкодила електропроводку, в результаті чого було виведено з ладу два світильники у ванній кімнаті. Вказані обставини були зафіксовані відеозйомкою.

В подальшому, після телефонної розмови із власником квартири АДРЕСА_2 стало відомо, що причиною залиття було те, що цього разу нібито був виведений з ладу душовий шланг, через що неможливо було зупинити воду, тому й здійснилось затоплення його квартири. Проте компенсації за спричинену шкоду відповідач відмовився сплачувати.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 59480грн. в рахунок відшкодування майновой шкоди та 9000 грн. компенсації моральної шкоди.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апелянт зазначала, що вона не мала можливості скористатись своїми процесуальними правами, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом не зазначив засоби електронного зв`язку з нею, її телефон, хоча в позові посилався на факт спілкування з нею та її матір`ю, не повідомив її про те, що звернувся до суду з позовом. Щодо висновків суду, то зазначає про їх невідповідність фактичним обставинам справи, передчасність та необґрунтованість, оскільки її вина є недоведеною. Апелянт посилалася на те, що 17 січня 2019 року на підставі договору оренди житла передала свою квартиру в оренду фізичній особі ОСОБА_3 строком на 12 місяців до 17 січня 2020 року, а тому з урахуванням положень п 1.4 цього договору відповідальність за пошкодження майна під час проживання, а також пошкодження майна інших осіб, які виникли під час проживання та експлуатації даного житла лежить на орендареві, а не власникові, тоді як пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову. Також апелянт зазначає, що надані позивачем докази не можуть бути прийняті судом, як належні і допустимі, оскільки акти залиття квартири не підтверджують її вину і не відповідають встановленій формі, кошторис витрат на ремонт квартири позивача не містить ні дати складання, ні даних, з яких виходили для визначення ціни робіт та вартості необхідних матеріалів, до нього включені роботи, які не відповідають характеру пошкоджень.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бурдинський С.І. - просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2020 року без змін.

Зазначав, що договір оренди укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не спростовує вини відповідачки у завданні шкоди позивачу, так вказаний договір не дає можливості належним чином та однозначно ідентифікувати особу наймодавця та наймача, складений українською мовою, а тому є підстави вважати, що орендар міг не розуміти п. 1.4 цього договору. Крім того, в порушення норм Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не дотримано процедуру державної реєстрації договору оренди. Також відсутній акт приймання-передачі предмету договору оренди ОСОБА_3 . До того ж на момент повторного затоплення строк дії укладеного із ОСОБА_3 договору сплив. Крім того є вірогідність, що відповідач особисто могла залишити незакритим кран, що стало причиною залиття, так як вона, як власник квартири має безперешкодний доступ до неї. Щодо неналежності письмових доказів зазначає, що надані позивачем акти відповідають вимогам Правил утримання жилих будинків і прибудинкових територій, містять конкретні причини залиття, інші необхідні для такого документа реквізити, наведені в ньому відомості не спростовано відповідачкою, а отже є належними й допустимими доказами. Також не викликає сумнівів і доведеність вартості завданих збитків, оскільки суму підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи.

У відповіді на відзив ОСОБА_2 підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

В запереченнях на відповідь на відзив представник позивача - адвокат Бурдинський С.І. - просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник адвокат Маркін С.Ю. не підримали заявлене в апеляційній скарзі клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , пояснившми, що місцезнаходження даної особи є невідомим. Апеляційну скаргу просили задовольнити.

Представник ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є співвласником на праві спільної сумісної власності разом з дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Власником квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться поверхом вище квартири позивача, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 11.11.2005 року є відповідачка (а.с. 27).

10 червня 2019 року відбулось залиття належної позивачу квартири.

Згідно Акту, складеного комісією ТОВ "ЖЕК Забота" від 11.06.2019 року, при огляді квартири АДРЕСА_1 , виявлено: на кухні на стелі видно сліди намокання у вигляді жовтих мокрих плям площею до 12 кв.м., на підлозі сліди залиття до 1 см висотою. Вказаним Актом встановлено, що затоплення відбулося з вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 . Причину залиття неможливо встановити через відсутність доступу (а.с. 26).

03 грудня 2019 року знову відбулось залиття належної позивачу квартири.

Згідно Акту, складеного комісією ТОВ "ЖЕК Забота" від 05.12.2019 року, при обстеженні квартири АДРЕСА_1 , виявлено: у ванній кімнаті на стелі видно сліди намокання у вигляді жовтих мокрих плям площею до 5 кв.м., на підлозі сліди залиття до 1 см висотою, у коридорі на стелі видно сліди намокання у вигляді жовтих мокрих плям площею до 5 кв.м. Вказаним Актом встановлено, що затоплення відбулося з вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 (а.с. 87).

Згідно Акту технічного обстеження електромереж № 1 від 09.12.2019 року квартири АДРЕСА_1 в результаті обстеження виявлено пошкодження електричної проводки, виведено з ладу 10 розеток побутових, 5 вимикачів побутових, 4 розподільних коробки, 12 точкових світильників стельових. Ці елементи не придатні та підлягають повній заміні. У всіх цих приладах встановлена наявність слідів води та підвищена вологість. Причиною виводу з ладу вказаної електромережі є коротке замикання, що виникло в результаті потрапляння вологи в електромережу внаслідок протікання води з квартири, що розташована зверху (а.с. 88).

Факт пошкодження приміщень у квартирі позивача вналідок її залиття підтверджується фото- та відео- матеріалами (а.с. 28-33, 38).

Той факт, що залиття квартири АДРЕСА_1 , відбулося з вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 також підтвердив допитаний судом першої інстанції в якості свідка майстер ТОВ "ЖЕК Забота" ОСОБА_6 . Він пояснив, що в зв`язку із надходженням аварійного виклику в диспетчерську службу виїзджав до квартири АДРЕСА_1 , при обстеженні якої встановив, що залиття відбулося з квартири зверху, бо вода лилася прямо в кухні, ванній кімнаті та коридорі зі стелі через світильники. Коли вони потрапили в квартиру АДРЕСА_2 , то побачили, що на кухні та у ванній черпали воду іноземці, які нічого не могли пояснити.

Відповідно до Висновку № 125-010 від 17.03.2020 року судової будівельно-технічної експертизи, у приміщеннях квартири АДРЕСА_1 , а саме в коридорі, кухні, вбиральні та ванній спостерігаються дефекти, які утворилися на поверхні стель та стін внаслідок залиття водою. Вказані пошкодження обробних покриттів є порушенням ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013 та ДБН В.2.6-161:2010 і відносяться до тих дефектів конструктивних елементів, які могли утворитися в результаті їх залиття.

Встановити наявну причину залиття квартири АДРЕСА_1 не надається можливим, в зв`язку з відсутністю доступу до квартири АДРЕСА_2 для дослідження інженерних комунікацій, але наявність локального розташування дефектів, які виникли при залиття приміщень квартири, свідчать про те, що вони відсутні в місцях розташування каналізаційного стояку та стояку водопостачання.

Вартість ремонтно-будівельних робіт відновного ремонту в приміщеннях в квартирі АДРЕСА_1 , складає 59 480 грн. (а.с. 52-85).

Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

При вирішенні спору слід врахувати, що відповідно до вимог статті 177 Житлового кодексу України громадяни зобов`язані бережно ставитись до санітарно-технічного обладнання. Із змісту даної норми слідує, що особи, які є власниками житла або такі, які проживають у такому, повинні стежити за належним станом сантехприладів.

Згідно з положеннями статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади, пристрої, обладнання, що вийшли із ладу з його вини.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача.

З огляду на вищевикладені вимоги закону, суд першої інстанції належним чином оцінив подані сторонами докази і встановив, що залиття квартири АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 03 грудня 2019 року відбулося з вини відповідачки ОСОБА_2 , як власника квартири, з якої відбулося залиття квартири позивача.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про недоведеність вини відповідачки у залитті кварири позивача у зв`язку з тим, що надані позивачем акти залиття квартири не підтверджують її вину і не відповідають встановленій формі, а тому не можуть бути прийняті судом, як належні і допустимі докази.

Так, приписами статтей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що факт спричинення позивачу шкоди внаслідок залиття його квартири водою, що потрапила з квартири відповідачки, підтвердена належним та достатніми доказами: актами від 11.06.2019 року, 05.12.2019 року, 09.12.2019 року, фотознімками та відеозйомкою пошкоджень квартири, поясненнями свідків та висновком судової будівельно-технічної експертизи від 17.03.2020 року.

Відповідачка у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції не заперечувала, що саме з її квартири відбувалося залиття квартири позивача із зазначених ним причин (так як не був закритий кран зміщувача (10 червня 2019 року) та був пошкоджений душовий шланг (03 грудня 2019 року), але вважала, що її вина в цьому відсутня, оскільки це сталося з вини осіб, які орендували у неї квартиру.

Проте колегія суддів не погоджується з доводами апеляійної скарги ОСОБА_2 про те, що вона не може нести відповідальності за дії орендаря, внаслідок чого є неналежним відповідачем.

Так, відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У частині четвертій статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Згідно з положеннями частини сьомої статті 41 Конституції України та частини п`ятої статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

З огляду на викладене відповідачка, яка є власником квартири, що була передана в оренду, не звільняється від зобов`язань щодо належного використання її власності.

Переконливих доказів на підтвердженя вини інших осіб в спричиненні шкоди позивачу відповідачкою апеляційному суду не було надано. Отже, ОСОБА_2 не спростувала своєї вини у залитті квартири позивача.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що майнова шкода, завдана квартирі позивача через залиття, підлягає відшкодуванню відповідачкою.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц, згідно якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Також при визначенні розміру майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд першої інстанції правильно виходив з висновків проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Вказаний доказ відповідає вимогам статей 76-79 ЦПК Україн, обсяг зазначених експертом у Дефектному акті пошкоджень узгоджується з іншими доказами у справі, а кошторисний розахунок вартості відновлювальних ремонтних робіт відповідає встановлениму обсягу цих робіт.

Висновки експертизи апелянтом не спростовані.

За такого доводи апеляційної скарги про те, що суд не повинен приймати її як належний та допустимий доказ, є безпідставними.

Разом із тим, за відсутності у матеріалах справи доказів того, що ремонтні роботи у квартирі позивача були виконані платником податку на додану вартість, розмір відшкодування майнової шкоди має бути зменшений на розмір податку на додану вартість. Також, на думку колегії суддів, з визначеної експертизою вартості ремонтно-будівельних робіт необхідно виключити вартість устаткування та інші витрати (59 480 грн - 9 913 грн - 2 746 грн. - 439 грн = =46482 грн).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Оскільки квартира позивача пошкоджена з вини відповідача, який у добровільному порядку вирішити питання відшкодування шкоди відмовився, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

При цьому судом першої інстанції обгрунтовано виходив із доведеності вимог позивача щодо спричинення йому моральної шкоди внаслідок залиття належної йому на праві власності квартири, яка пов`язана з розладом нормального життя позивача, нервовою напругою та переживаннями, пов`язаними з необхідністю проведення відновлюваного ремонту квартири, неможливістю врегулювання питання мирним шляхом не необхідністю зверненням до суду за захистом порушених прав, повторності завдання шкоди за аналогічних обставин через короткий проміжок часу.

Разом із тим, при визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції недостатньо врахував конкретні обставини справи, ступінь вини відповідачки.

З урахуванням викладеного, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає доцільним зменшити відшкодування даної шкоди до 3 000 грн.

Отже, суд вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню за даними правовідносинами, та прийшов до правильного висновку щодо часткового задоволення позову, але помилився тільки в частині розміру відшкодування майнової та моральної шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру відшкодування шкоди, а в іншій частині вказане рішення є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог (52 %) також підлягає зміні судове рішення і в частині розміру відшкодування судового збору за позовну заяву: з 768 грн. 40 коп. до 399 грн. 00 коп.

Крім того, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог скарги (28 %) в розмірі 322 грн. 56 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2020 року в частині розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, змінити, зменшивши розмір майнової шкоди з 59 480 грн. до 46 382 грн. та моральної шкоди з 9 000 грн. до 3 000 грн.

Вказане заочне рішення в частині розподілу судових витрат змінити, зменшивши суму відшкодування з 768 грн. 40 коп. до 399 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 322 грн. 56 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст судового рішення складено 23 квітня 2021 року