Справа № 583/3721/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Р.В.,

за участю секретаря Шаміладзе В.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

його представника ОСОБА_4

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу Каменєв В`ячеслав Іванович, про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

12.10.2021 року до суду із вказаним позовом звернулася позивачка, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка доводиться їй двоюрідною сестрою. За життя ОСОБА_5 власної сім`ї не мала, жила одиноко, зловживала алкогольними напоями, в результаті чого мала порушення нервової системи та психічні розлади. ОСОБА_1 постійно надавала своїй двоюрідній сестрі матеріальну та моральну допомогу, у вдячність за що 04.11.2011 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла належну їй квартиру ОСОБА_1 . З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу Каменєва В.І., який повідомив її про те, що згідно даних спадкового реєстру складений 20.11.2018 року ОСОБА_5 склала новий заповіт на користь ОСОБА_3 , про якого ОСОБА_1 не знала. Позивачка зазначає, що з 2008 року ОСОБА_5 оформила пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання, а останні роки свого життя ОСОБА_5 хворіла на шизофренію, її психічний стан здоров`я загострився, вона стала дуже неврівноваженою, агресивною, не контролювала свою поведінку, часто робила дивні речі, з приводу чого знаходилася на обліку у лікаря-психіатра та проходила лікування в Комунальному закладі Сумської обласної ради «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2». Крім того у 2013-2014 роках ОСОБА_1 отримувала матеріальну допомогу по догляду за ОСОБА_5 , яка не могла себе обслуговувати, у зв`язку зі станом її психічного здоров`я. Крім того, 20.11.2018 року на час посвідчення приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Каменєвим В.І. заповіту на користь ОСОБА_3 , з 29.10.2018 по 17.12.2018 року ОСОБА_5 знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Некомерційного комунального підприємства Сумської обласної ради «Охтирська центральна районна лікарня», де їй було проведено хірургічне втручання.

Посилаючись на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_5 в момент складання заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, через свій психічним станом, позивачка просила визнати недійсним заповіт, посвідчений 20.11.2018 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Каменєвим В.І., яким ОСОБА_5 заповідала все своє майно ОСОБА_3 ..

05.11.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу роз`яснено право подати суду відзив на позовну заяву у строк до 30.11.2020 року.

01.12.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрите підготовче провадження по справі, призначено розгляд справи по суті з викликом учасників справи.

23.02.2021 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про призначення експертизи. Призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Комунальному некомерційному підприємству Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», на час проведення якої провадження у справі зупинено.

23.02.2021 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області поновлено провадження у справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні за участю сторін.

Позивачка та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, пославшись на їх безпідставність. У відзиві на позовну заяву (а.с. 43-46) відповідач зазначив, що з ОСОБА_5 , яка є двоюрідною тіткою його колишньої дружини, ОСОБА_3 знайомий приблизно з 2006 року. Після смерті матері ОСОБА_5 , остання почала частіше спілкуватися з ОСОБА_3 , вона інколи зверталася до нього за допомогою в побутових питаннях. У зв`язку я припиненням сімейних відносин між відповідачем та його колишньою дружиною в період часу з 2015 по 2018 роки спілкуванням між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 стало рідшим, однак з 2018 року остання знову почала частіше звертатись до відповідача, зокрема із проханням допомогти надати матеріальну допомогу на лікування. ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_3 , що з аналогічним проханням вона зверталась також до ОСОБА_1 , яка їй відмовила посилаючись скрутне матеріальне становище, у зв`язку з витратами на поховання її батьків, які нещодавно померли. Крім того, в ході особистого спілкування ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_3 про те, що в 2011 році вона склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 , яка обіцяла її доглядати та утримувати, однак з 2015 року відносини між ними погіршилися, спілкування припинилося, а тому в 2017 році ОСОБА_5 скасувала раніше виданий заповіт. Відповідач вказує на те, що він неодноразово допомагав ОСОБА_5 грошовими коштами, привозив продукти харчування вказана допомога носила постійний характер у ході чого між ними склалися усталені дружні стосунки. Також до ОСОБА_5 періодично приходила соціальна працівниця, яка допомагала їй по господарству, відповідач не бачив щоб позивачка приймала участь у догляді за ОСОБА_5 . Про існування оскаржуваного заповіту ОСОБА_3 стало відомо навесні 2019 року, про що його особисто повідомила ОСОБА_5 та віддала копію нотаріально посвідченого заповіту, а також попросила і надалі надавати їй посильну допомогу, на що він погодився. Відповідач звертає увагу на те, що жодних зовнішніх ознак, які б могли свідчити про неможливість ОСОБА_5 керувати своїми діями чи розуміти їх наслідки він не помічав. ОСОБА_5 була повністю дієздатною особою зі звичайною розумовою активністю, вона не була визнана недієздатною, укладала договори з житлово - експлуатаційними організаціями, організовувала проведення ремонтних робіт у власній квартирі, з приводу чого постійно радилася з ОСОБА_3 . Крім того, висновки лікарських комісій від 04.10.2013 року, 04.04.2014 року та 04.10.2014 року є строковими, а отже втратили чинність в 2015 року і з цього часу не поновлювалися.

Приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу Каменєв В.І. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив наступні фактичні обставини:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_6 , батьками якої записані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.06.1983, виданим відділом РАГСУ Охтирського міськвиконкому Сумської області. (а.с. 7)

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 13.09.2003 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_9 , змінивши після одруження прізвище на « ОСОБА_10 », про що зроблено запис за № 05. (а.с. 7)

Батько позивачки ОСОБА_7 мав рідну сестру ОСОБА_11 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_12 », що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 29.07.1941 року, виданим Краснокутським сільським виконкомом, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 13.01.1959, повторно виданим Райбюро РПЗС м. Охтирка, Сумської області, та свідоцтвом про шлюб серії № НОМЕР_5 від 10.01.1959 року, виданим Кардашівським сільським РАЗС Охтирського району, Сумської області. (а.с. 8, 9)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 27.10.1959, виданого Охтирським р/б РАГС Сумської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 в тітки позивача ОСОБА_13 народилася донька ОСОБА_5 . (а.с. 10)

Таким чином ОСОБА_5 є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 , що сторонами не спростовувалося.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 12.05.2020 року, виданим Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). (а.с. 11)

В довідці від 15.05.2020 року № 116, виданій ПП «Жилкомсервіс» зазначено, що ОСОБА_5 на день своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 68)

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 03.12.2020 № 62739787 заповіт від 04.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебедєвою Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 3071, був скасований за заявою ОСОБА_5 від 12.09.2017 року, зареєстрованою в реєстрі за № 1536. (а.с. 63, 112)

Згідно заповіту від 20.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Каменєвим В`ячеславом Івановичем, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті все належне їй майно заповіла ОСОБА_3 . (а.с. 64, 70)

У Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60202818 зазначено, що 15.05.2020 року до Спадного реєстру внесено реєстраційний запис № 65831207 про реєстрацію спадкової справи № 21/20, відкритої після смерті спадкодавця ОСОБА_5 за заявою спадкоємця ОСОБА_3 . (а.с. 65, 71)

Згідно вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

В рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити КонституціЇ і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України і конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно вимог с. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Положеннями ст. 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу.

В ст.ст. 202, 203 ЦК України зазначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Загальні підстави недійсності правочину визначені ст. 215 ЦК України. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка посилається на те, що на момент укладення спірного заповіту спадкодавець не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки хворіла на психічне захворювання, яке в останні роки її життя загострилося.

Згідно довідки КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» від 15.09.2020 року № 01-55/497 з квітні 1999 року по 10.05.2020 року ОСОБА_5 являлася інвалідом II групи за психічним профілем. (а.с. 17)

З матеріалів справи вбачається, що з 01.04.2013 по 30.09.2014 року ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_5 , яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребувала постійного стороннього догляду. (а.с. 21-23, 25-27, 29-30)

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснила, що ОСОБА_15 була подругою її матері, яка працювала в Італії. Насєдкіна Неля була хворою, вона говорила, що у неї шизофренія, з приводу чого проходила лікування в КЗ СОР «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2». В 2000 році вона перебувала в неадекватному стані, нікого не впізнавала. Пізніше у неї виявили цукровий діабет. Після того, як померла мати ОСОБА_15 ще продовжувала працювати продавцем, за нею доглядала ОСОБА_16 . В 2018 році ОСОБА_15 потрапила до лікарні, їй необхідне було операційне втручання. Вона зателефонувала ОСОБА_14 і просила гроші, говорила, що перепише на неї квартиру, це ж саме вона пропонувала матері ОСОБА_17 , яка разом з подругою, що проживає в Іспанії, зібрала кошти в сумі 9000,00 грн. на лікування ОСОБА_5 . Свідок зазначила, що ОСОБА_5 зловживала алкогольними напоями. Приблизно три роки тому ОСОБА_14 допомагала ОСОБА_5 клеїти шпалери, вона постій бачила ОСОБА_16 в квартирі ОСОБА_5 , ОСОБА_18 вона там не бачила жодного разу. З 2015 року свідку було відомо про заповіт, який ОСОБА_5 склала на користь ОСОБА_1 , чим ОСОБА_5 маніпулювала. Про його скасування ОСОБА_14 не було відомо. ОСОБА_1 отримувала щомісячну допомогу малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, вона постійно приносила ОСОБА_5 молоко та сигарети, перетирала їй їжу, однак постійно з нею не проживала. Останнім часом ОСОБА_5 допомагав соціальний працівник. ОСОБА_14 купувала для ОСОБА_5 пігулки, які саме не пам`ятає. Після смерті ОСОБА_5 свідку стало відомо, що вона склала заповіт на користь ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона навчалася та працювала разом з ОСОБА_5 , яка в 1987-1988 році захворіла. Вона поїхала до Польщі, де порізала собі вени, після чого її передали матері та поставили на облік в психіатричну лікарню, в якій вона проходила лікування. ОСОБА_5 не була одруженою, дітей не мала. Останнім часом ОСОБА_5 вела себе неадекватно, вона продовжувала лікуватися вдома, їй кололи ліки, після яких вона була спокійнішою. Крім того, у ОСОБА_5 був цукровий діабет. ОСОБА_16 з 15 років ходила до ОСОБА_21 , яку відвідувала по три рази на день. ОСОБА_5 зловживала алкогольними напоями, палила, останнім часом вона могла зателефонувати ОСОБА_1 вночі, просила її приїхати, говорила, що на неї кричить який чоловік. ОСОБА_5 просила в ОСОБА_1 гроші, могла вийти з квартири в одній спідній білизні. Свідок зазначила, що з ОСОБА_19 доводився ОСОБА_5 колишнім зятем, остання познайомилася 12 років тому, він не ходив до неї додому. ОСОБА_5 не говорила, що склала на його користь заповіт. Натомість, вона розповідала ОСОБА_20 , що склала заповіт на користь ОСОБА_1 ОСОБА_5 проходила лікування в хірургічному відділені лікарні, ОСОБА_20 приходила до неї, приносила продукти, але ОСОБА_5 повідомила, що продукти їй непотрібні, треба гроші, а також те, що ОСОБА_22 прийде до неї в лікарню. Вона запропонувала ОСОБА_20 свою квартиру, яку також пропонувала іншим особам. Свідок пояснила, що три роки тому їй стало відомо про скасування ОСОБА_5 заповіту, з яких причин їй невідомо. В той час коли ОСОБА_5 робила ремонт в квартирі ОСОБА_20 дала їй в борг грошові кошти в сумі 12000,00 грн. строком на 1 рік, які їй повернула ОСОБА_1 ..

Допитана в якості свідка ОСОБА_23 , яка працює соціальним працівником в КП «Охтирський міський територіальний центр соціального обслуговування населення» суду пояснила, що ОСОБА_5 обслуговувалась в центрі в 2019-2020 роках. У вказаний період ОСОБА_23 двічі в тиждень приходила до ОСОБА_5 , яка висловлювала свої побажання чітко, давала їй гроші. ОСОБА_23 допомагала ОСОБА_5 згідно договору. На її прохання ОСОБА_23 ходила на ринок до ОСОБА_16 , яка доводилася ОСОБА_5 двоюрідною сестрою. Вона передавала продукти харчування та грошові кошти, які ОСОБА_23 віддавала ОСОБА_5 , що гарно відзивалася про ОСОБА_16 , нічого поганого про неї не казала. ОСОБА_15 проживала сама, останнім часом тримала здавала кімнати в квартирі двом чоловікам. Свідок зазначила, що вона доглядала ОСОБА_5 до самої смерті, прибирала, купувала продукти, платила комунальні платежі, передавала показники лічильників. Влітку 2020 року ОСОБА_23 один раз бачила ОСОБА_3 в квартирі ОСОБА_5 . Свідку біло відомо, що ОСОБА_15 була психічно хворою, вона зловживала алкогольними напоями, палила в квартирі. Також, ОСОБА_5 вживала ліки від цукрового діабету, які їй купувала ОСОБА_23 . Свідок зазначила, що ОСОБА_16 опікувалася ОСОБА_5 , яка розуміла, коли була тверезою, а в стані алкогольного сп`яніння не розуміла. Влітку, коли ОСОБА_23 приходила до ОСОБА_5 , вона ходила в одних плавках. Свідка вона впізнавала кожного разу, агресивно з нею себе не поводила.

Свідок ОСОБА_24 , яка працює заступником начальника Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради суду пояснила, що з 1984 року вона знає ОСОБА_16 , яка приходила до ОСОБА_21 , коли та залишилась сама, вона доглядала за нею, приносила їжу, оформляла державну допомогу по догляду за ОСОБА_25 . Останні 5 років ОСОБА_15 не ходила, вона зловживала алкоголем, палила. ОСОБА_24 приносила їй повідомлення про субсидію. Свідок зазначила, що ОСОБА_3 вона не знає та не бачила. ОСОБА_24 запитувана ОСОБА_26 кому вона залишить квартиру, на що та відповідала, що залишить її ОСОБА_16 , про заповіт свідку відомо не було Свідок запитувала чому ОСОБА_5 не хоче оформляти допомогу, на що вона повідомила, що не хоче приписувати ОСОБА_16 . ОСОБА_24 було відомо, що ОСОБА_5 лежала в лікарні, думки у неї були ясні, якщо треба було здати гроші, то вона здавала.

Допитана в якості свідка ОСОБА_27 суду пояснила, що знає ОСОБА_5 з 1978 року, яка була психічно хворою. ОСОБА_5 потрапила із загостренням захворювання до психіатричної лікарні, в якій працювала ОСОБА_27 .На час госпіталізації ОСОБА_5 не розуміла нічого, не хотіла нікого бачити і відмовлялася від їжі, вдома вона продовжила лікуватися. Крім того, у ОСОБА_5 був цукровий діабет, вона вживала алкогольні напої та палила. Свідок бачила, як ОСОБА_16 ходила до ОСОБА_21 два-три рази на день. Після того, як вона потрапила до лікарні, ОСОБА_27 разом з іншими дівчатами давали гроші на лікування. ОСОБА_16 доглядала ОСОБА_5 і в лікарні. В цей час ОСОБА_27 її не відвідувала, вони спілкувалися по телефону, ОСОБА_5 розповідала про свій стан, розмова була адекватна. Вона в основному просила у ОСОБА_27 грошові кошти, які ніколи не повертала. Також, ОСОБА_5 пропонувала ОСОБА_27 переоформить на неї квартиру, вказану пропозицію вона робила і іншим особам. ОСОБА_5 говорила, що складе на користь ОСОБА_27 заповіт, якщо та буду давати їй грошові, пропонувала золото, на що свідок відмовилася. Свідок зазначила, що їй відомо про складений ОСОБА_5 заповіт на користь ОСОБА_16 , оскільки вона завжди хотіла залишити квартиру саме позивачці. ОСОБА_5 відчувала коли стан її здоров`я погіршувався та просила вколоти їй ліки. ОСОБА_27 зазначила, що ОСОБА_5 не розповідала про скасування заповіту, складеного на користь ОСОБА_1 та складання нею нового заповіту, про ОСОБА_3 свідок нічого не знала. Останні три-чотири роки ОСОБА_5 постійно була неохайною, ходила напівроздягнута. Вона здавала кімнати в свої квартирі спочатку двом дівчатам, а потім двом чоловікам. В 2017-2018 роках ОСОБА_5 робила ремонт в квартирі, замінювала труби, колонку, після лікарні клеїла шпалери, вона повідомляла, що начебто ОСОБА_28 давав їй гроші в борг, в якій сумі не казала.

Свідок ОСОБА_29 суду пояснила, що знала ОСОБА_26 близько 15 років, вона була знайома з її мамою, яка торгувала на базарі. ОСОБА_29 приїздила додому до ОСОБА_5 , привозила їй овочі з власного городу, вітала з 8 березня, в минулому році разом із онуком була на її дні народження. ОСОБА_29 зазначила, що ОСОБА_5 була людиною настрою, вона хворіла на цукровий діабет та проходила лікування в КЗ СОР «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2», під час лікування свідок її не відвідувала. ОСОБА_5 пояснювала, що їй необхідно двічі на рік колоти ліки, які саме ОСОБА_29 не знає. Свідку не відомий ОСОБА_3 , вона знала про заповіт, складений після смерті матері ОСОБА_5 на користь ОСОБА_16 , яка опікувалася ОСОБА_5 , оформляла допомогу як опікун для того щоб доглядати за нею. ОСОБА_16 завжди носила для ОСОБА_5 з базару сумки з продуктами, приносила постільну білизну. Насєдкіній Нелі робили операцію, ОСОБА_29 провідувала її. В той час ОСОБА_5 постійно хотілося спати. ОСОБА_29 , якщо була разом з онуком, могла запросити ОСОБА_5 на річку. В 2017 році вона говорила свідку, що у разі коли та її догодує, зробить на користь ОСОБА_29 заповіт, однак остання сприйняла це за жарт. ОСОБА_5 вживала алкогольні напої, палила, могла ходити в одних трусах або у футболці взагалі без них, забувала що говорила по телефону минулого дня. Вона говорила ОСОБА_29 , що у неї в квартирі проживають два чоловіки, до цього говорила, що буде брати в квартиранти дівчат з училища. ОСОБА_5 робила у квартирі ремонти, переклеювала шпалери, клала плитку, ОСОБА_30 давала їй на це гроші. Останнім часом ОСОБА_29 та ОСОБА_5 спілкувались мало, два рази на місяць. Свідок бачила ОСОБА_3 на кладовищі в день похорон ОСОБА_21 , він прийшов після того, як її вже поховали. Він говорив, що не знає як йому вчинити з тією спадщиною. Організацією похорону займалася ОСОБА_30 .

Свідок ОСОБА_31 суду пояснила, що знала ОСОБА_5 з 1973 року, вона була її сусідкою, також свідок товаришувала з її батьками. ОСОБА_31 спілкувалася з ОСОБА_32 2-3 рази на тиждень. ОСОБА_5 поїхала до Польщізвідки повернулася нервово хворою, вона кричала, її тримали, такі напади були у неї весь час. Сусідка ходила до ОСОБА_21 до її смерті та колола уколи. ОСОБА_5 не можна було засмучуватися, тоді її починало трясти,після виходу на пенсію вона в психіатричній лікарні не лежала. Свідок зазначила, що ОСОБА_5 вживала алкогольні напої, щомісяця брала у ОСОБА_31 в борг не велику суму грошей, по 100-200 грн. У ОСОБА_5 почалися нариви, у зв`язку з чим її поклали до лікарні. Вона зателефонувала ОСОБА_31 з лікарні та повідомила щоб остання не переймалася, борг вона поверне. ОСОБА_31 запитала чи потрібно що-небудь ОСОБА_5 , однак та відповіла, що подруги дали в їй в борг гроші, навіть ОСОБА_28 , який є колишнім чоловіком ОСОБА_33 , дав їй у борг 500,00 грн., а ОСОБА_30 носить їсти. Після лікарні ОСОБА_5 повернулася зовсім знесилена, не могла навіть почистити картоплю, у неї в квартирі винаймали кімнату два чоловіки, які їй допомагали. Протягом двох років у ОСОБА_5 жили на квартирі дівчата з училища, але потім вона здала кімнату чоловікам, після чого ОСОБА_31 почала рідше приходити до неї в гості. До того як пустити квартирантів ОСОБА_5 зробила в квартирі ремонт на кошти, які взяла у борг, а потім віддавала їх з грошей, що сплачували квартиранти. Свідок пояснила, що ОСОБА_30 весь час допомагала ОСОБА_34 , приносила продукти харчування, її батьки наказали залишити квартиру саме ОСОБА_35 , а тому Неля склала на її користь заповіт, про його скасування нічого не говорила. Також до ОСОБА_5 за 4-5 років до її смерті приходила соціальний працівник, жінка допомагала їй прибирати в квартирі. Останнім часом після того, як почала пити ОСОБА_5 могла ходити голою в одних плавках, на родичів вона ніколи не скаржилася. Організацією поховання Нелі займалася ОСОБА_36 . Свідок ніколи не бачила ОСОБА_3 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 суду пояснила, що знала ОСОБА_26 близько 5 років, вони були подругами, ОСОБА_37 приходили до неї раз на тиждень, допомагала як подрузі клеїти шпалери, білити туалет. ОСОБА_38 та ОСОБА_18 свідок бачила у Нелі. ОСОБА_22 допомагав ОСОБА_34 , в тому числі і фінансово, робив в її квартирі ремонт, возив її куди треба, привозив продукти. ОСОБА_5 розуміла значення своїх дій, нетипової поведінки у неї не було, вона поводила себе, як адекватна людина, сама себе обслуговувала, на всі свята вона готувала, прибирала на кладовищі. Якщо ОСОБА_5 щось не могла зробити самостійно, то просила про це ОСОБА_37 чи сусіда. ОСОБА_5 перенесла хірургічну операцію, за психіатричною допомогою не зверталася. Свідок зазначила, що ОСОБА_15 образилася на ОСОБА_38 через кіоски, за які остання їй мало заплатила. Іноді ОСОБА_15 просила ОСОБА_39 щось їй купити, тоді ОСОБА_36 приходила на перший поверх, а ОСОБА_40 спускалась до неї. Тоді коли ОСОБА_15 лежала в лікарні, то гроші їй давав ОСОБА_22 , він також привозив будівельні матеріали. Близько двох років тому ОСОБА_15 говорила, що був заповіт, який вона скасувала оскільки її не влаштовують відносини між нею та ОСОБА_41 , вона сказала, що складе заповіт на того, хто буде її доглядати. Пізніше ОСОБА_15 сказала ОСОБА_37 , що була у нотаріуса з приводу заповіту, була вона сама, чи з кимось свідку невідомо. ОСОБА_37 зазначила, що ОСОБА_5 могла ходити у своїй квартирі в довгій футболці та трусах, вони з нею ніколи не сварились. ОСОБА_5 говорила, що за молоду у неї було нещасливе кохання, після чого вона лежала в лікарні з діагнозом шизофренія, Неля отримувала пенсію у зв`язку зі своїм психічним захворюванням. Вдома вона один раз на рік їй кололи ліки, в лютому 2020 року ліки ОСОБА_5 колола ОСОБА_37 хоча необхідності колоти не було. ОСОБА_5 говорила, що після уколу їй спокійніше, вона могла вночі не спати до двох-трьох години ночі. Крім того, у неї був цукровий діабет, однак Неля часто вживала алкогольні напої. Разом із ОСОБА_37 вони могла випити 0,5 л. на двох, вони сиділи п`ять-шість годин. Останні 5 років до ОСОБА_5 приходила соціальна працівниця, вона прибирала в квартирі, мила вікна та ін.. В цей час до неї також приходила ОСОБА_30 приходила, однак ОСОБА_40 говорила, що ОСОБА_36 як її родичка мала б частіше її відвідувати, допомагати. Організацією поховання ОСОБА_21 займалася ОСОБА_16 , ніхто не повідомив ОСОБА_18 про смерть Нелі, він прийшов уже в кінці похорон. ОСОБА_37 сказала на кладовищі ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_40 турбувалася з приводу не поверненого йому боргу, він їй відповів, що там все домовлено та вирішено.

Правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними визначенні ст. 225 ЦК України. В ч.ч. 1, 2 ст. 225 ЦК України встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.

Для визначення тимчасового стану особи, при якому вона внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих станів не може розуміти значення своїх дій та керувати ними у момент укладення нею правочину, необхідно обов`язкове призначення судово-психіатричної експертизи.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.06.2021 року по справі № 641/5079/18, провадження № 61-16539св20.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 07.05.2021 року № 141, ОСОБА_5 на час складення заповіту страждала хронічним психічним захворюванням шизофренія, параноїдна форма, епізодичний перебіг зі стабільним дефектом.Таким чином, наявність у ОСОБА_5 тяжкого психічного захворювання з вираженим шизофренічним дефектом який є сталим та незворотнім, у поєднанні з грубими структурно - логічними розладами мислення, порушенням критичних здібностей позбавляє останню здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Станом на час складення заповіту 20.11.2018 року за своїм психічним станом ОСОБА_5 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с. 164-171)

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Разом з тим, хоча висновок експертизи по справі про визнання заповіту недійсним є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивачки про те, що на час складання спірного заповіту ОСОБА_5 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, є переконливими та тягнуть за собою недійсність заповіту.

Суд зазначає, що показання свідка ОСОБА_37 не є допустимими і об`єктивними, оскільки спростовуються матеріалами справи. Наявність вказаних протиріч дає підстави сумніватися в їх логічності, послідовності та правдивості, а тому вони не можуть підтверджувати чи спростовувати обставини, що підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Також на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати пов`язані із сплатою судового збору.

На підставі вище викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 12, 13, 81, 142, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_16 до ОСОБА_18 , третя особа приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу Каменєв В`ячеслав Іванович, про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Визнати недійним заповіт, посвідчений 20.11.2018 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Каменєвим В`ячеславом Івановичем, за яким ОСОБА_5 заповіла все належне їй майно ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_18 на користь ОСОБА_16 понесені нею витрати пов`язані із сплатою судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Р.В.Сидоренко