Провадження № 2/752/534/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.02.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участі секретаря - Оджубейської Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення неустойки та збитків,

в с т а н о в и в:

у липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» за несвоєчасну виплату страхового відшкодування пеню у розмірі 4 857,16 грн., 3 % річних у розмірі 506,36 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 2 358,53 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 16.05.2017 року в м. Дніпро, водій ОСОБА_2 , керуючи ТЗ «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив ПДР України, внаслідок чого скоїв зіткнення з ТЗ «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві приватної власності.

21.08.2017 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 22 368,71 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2018 року по справі №199/7850/17 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Юнівес», з відповідача стягнуто недоплачене страхове відшкодування в розмірі 26 440,91 грн.

Позивач зазначає, що вказані кошти сплачені страховою компанією лише 11.04.2018 року після відкриття виконавчого провадження.

Через прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме невиплату суми страхового відшкодування у повному обсязі, до відповідача підлягають застосуванню санкції, передбачені ст. 625 ЦК України, а також пеня, у відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 10.07.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

10.04.2019 року на адресу суду надійшов відзив ПрАТ «СК «Юнівес», відповідно до якого відповідач зазначає, що сума страхового відшкодування, стягнута за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2018 року по справі №199/7850/17, є спірною та неузгодженою, а тому не є заборгованістю.

02.05.2019 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 19.09.2019 року призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 03.02.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2020 справу передано на розгляд судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12.06.2020 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Від сторін надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2017 року в м. Дніпро, водій ОСОБА_2 , керуючи ТЗ «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив ПДР України, внаслідок чого скоїв зіткнення з ТЗ «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві приватної власності.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2017 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні даної ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» відповідно до Полісу № АК/1273050.

24.05.2017 року Позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату суми страхового відшкодування.

21.08.2017 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 22 368,71 грн. Розмір страхового відшкодування був визначений на підставі Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ВАЗ» № 267 від 19.08.2017 р. та Звіту про оцінку вартості утилізації автомобіля № 267/1 від 19.08.2017 р.

Не погоджуючись з розміром відшкодування, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2018 року у справі №199/7850/17 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Юнівес», з відповідача стягнуто недоплачене страхове відшкодування в розмірі 26 440,91 грн. Розмір завданих позивачу збитків під час розгляду справи підтверджувався Висновком експертного дослідження № 1706/17/17 від 12.06.2017 р.

Вказані суми були перераховані позивачу 11.14.2018 року (а. с. 13) після відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2018 року у справі №199/7850/17 .

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні або іншій особі визначену у договорі грошову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За правилами ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 35.2. зазначеної статті передбачено, що до заяви додаються: документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

Відповідно до вимог п. 36.2 Закону страховик протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 36.2 ст. 36 Закону страховик не пізніше 90 днів з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування, у випадку прийнятого позитивного рішення, повинен сплатити таке відшкодування.

Відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

Матеріали справи свідчать, що 21.08.2017 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 22 368,71 грн., розмір якого був визначений у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі Звіту з визначення вартості матеріального збитку.

Між сторонами в подальшому виник спір стосовно розміру страхового відшкодування, який було вирішено судом, після чого позивач і набув право на страхове відшкодування у розмірі вказаному у рішенні суду.

За таких обставин, суд надходить до висновку про те, що право на отримання суми у розмірі 26 440,91 грн. виникло у позивача лише на підставі відповідного рішення суду, а не з часу первісного звернення до страхової компанії з приводу виплати страхової суми за обставин зазначених вище.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає наступне.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Проаналізувавши норми ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку про те, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

Отже, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Під час розгляду справи встановлено, що саме на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2018 року по справі №199/7850/17 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Юнівес», з відповідача стягнуто недоплачене страхове відшкодування в розмірі 26 440,91 грн., а отже право позивача на отримання зазначених коштів виникло з моменту набрання рішенням законної сили.

Відповідач сплатив грошові кошти в розмірі 26440,91 на користь позивача після відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2018 року по справі №199/7850/17, тобто у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, в ході судового розгляду не встановлено обставин для покладення на відповідача обов`язку щодо сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки відсутні докази, що підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 183, 229, 265, 273 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

у задоволення позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення неустойки та збитків відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя