Справа № 265/891/19
Провадження № 2/265/37/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Бурмістрової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участю:

представника АТ КБ «Приватбанк» Осовалюк М.О.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвоката Крохмальової Л.П.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому зазначив, що 01 липня 2011 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 15000, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання щодо надання кредиту виконав. Відповідач зобов`язався щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 27.01.2019 року має заборгованість в сумі 55 464,27 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредитом -7529,94 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитом 29359,76 гривень, нарахована пеня 15457,22 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2617,35 гривень штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/ну від 01.07.2011р. в сумі 55464,27 гривень та судові витрати у розмірі 1921,00 гривня.

12 вересня 2019 року представником відповідача адвокатом Крохмальовою Л.П. було подано до суду відзив на позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк». У своєму відзиві відповідачка та її представник не погоджуються з позовними вимогами в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що заява із анкетними даними ОСОБА_1 , підписана нею 01.07.2011р., не містить суми кредиту, строку кредитування, і розміру процентної ставки, а також всіх інших суттєвих умов, які були встановлені чинним законодавством для кредитних договорів. Додані до позову документи - Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, не містять підпису ОСОБА_1 , і з вказаними документами 01.07.2011р. вона ознайомлена не була. Також не погоджується з тим, що починаючи з 19.04.2016р. Приватбанком з карткового рахунку ОСОБА_1 щомісячно і по дату подання позову списуються грошові кошти у розмірі 711, 71грн. із вказівкою - покупка товара. Але вона жодних покупок щомісячно на таку суму не здійснювала. На підставі чого списуються гроші, на який магазин, за який товар перераховуються, надані до суду документи інформації не містять (хоча за іншими транзакціями виписка містить детальну інформацію). Тому щомісячне збільшення банком розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитом вважає безпідставним. Сплачені нею на картрахунок кошти банк повинен був направляти на погашення саме тіла за кредитом, а не на безпідставні нарахування «Оплата покупки», безпідставно нараховані та збільшені проценти, а також пеню та штрафи, розмір яких з нею 01.07.2011р. при підписанні заяви не погоджувався. Отримані нею кредитні кошти, вона повністю сплатила банку, і вважає що станом на 27.01.2019р. заборгованість у неї відсутня. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача надала до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем ОСОБА_1 було підписано заяву №б/н від 01 липня 2011 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною договору. Таким чином кредитний договір №б/н від 01 липня 2011 року між сторонами було укладено у письмовій формі, в якій чітко вказані істотні умови, ОСОБА_1 надала згоду на отримання картки «GOLD» та погодилась із умовами її обслуговування. Враховуючи вищенаведене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, надала суду пояснення аналогічні змісту позовних вимог та відповіді на відзив, просила суд задовольнити позовні вимоги. Крім того суду пояснила, що 19.03.2016 року Приватбанком була надано ОСОБА_1 банківську послугу «Оплата частинами» в сумі 13734,62грн, і відповідно до умов послуги «Оплата частинами» у подальшому банком списувались щомісячно грошові кошти з картрахунку в сумі 711,82 гривень. На придбання якого товару остання використовувала кредитні гроші пояснити не змогла.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Крохмальова Л.П. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду пояснення аналогічні змісту відзиву, просила суд відмовити у задоволені позову. Також надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що заява ОСОБА_2 від 01.07.2011 року не містить всіх обов`язкових та істотних умов кредитного договору, а саме розміру процентів, строку, на який виданий кредит, умови погашення кредиту та інше. Окрім того, надані позивачем до суду Умови та Правила користування кредитом, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», не містять підпису ОСОБА_1 , в них мається посилання на обставини, які відбулись значно пізніше у часі, після підписання 01.07.2011р. ОСОБА_1 заяви до АТ КБ «Приватбанк». Тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Також відповідачка та її представник заперечують проти отримання ОСОБА_1 кредитних коштів 19.03.2016р. в сумі 13734,62грн., посилаючись на те, що вказана операція здійснена банком самостійно, жодних документів про перерахування вказаної суми коштів ОСОБА_1 не підписувала, вказаною сумою коштів не користувалася. Вважає, що станом на 27.01.2019р. у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за договором №б/н від 01.07.2011 року, в обґрунтування надала свій розрахунок заборгованості. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10 квітня 2019 року провадження по справі було відкрито. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Суд, вислухавши у судових засіданнях представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази, дійшов наступного.

Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема диспозитивність. Яка відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Судом встановлено та не заперечувалось Відповідачем, що 01 липня 2011 року нею було підписано та подано до АТ КБ «Приватбанк», Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» з проханням оформити на її ім`я карту «GOLD». Анкета-заява містить інформацію про персональні дані ОСОБА_1 , місце роботи та розмір її доходу. Інформації про розмір кредитного ліміту, розмір плати за користування кредитом, строк, на який встановлено кредитний ліміт, Анкета-заява від 01.07.2011 року не містить.

На підставі вказаної заяви Позивач надав Відповідачу картку та встановив кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку , що не оспорюється відповідачем.

Операції щодо видачі кредитних коштів та їх повернення, здійсненні за карткою «GOLD» за період з 01.07.2011 року по 18.03.2016 року, сторонами під час розгляду справи не оспорювались.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Приватбанком до позову, станом на 18.03.2016р. заборгованість ОСОБА_1 за кредитом складала 13734,62коп. В графі цього розрахунку «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості» станом на 19.03.2016р. вказана сплачена сума коштів у розмірі 13734,62грн. Станом на 20.03.2016р. в графі - витрати клієнтом кредитних коштів- вказано 0,00грн.,в графі -складова заборгованості за наданим кредитом вказано -0,00грн. У банківських виписках, наданих до суду як Позивачем так і Відповідачем, вказано про надходження 19.03.2016р. на картку грошових коштів в сумі 13734,62грн. після чого вказано - залишок після операції-0,00грн. З цього вбачається, що станом на 19.03.2016р. у відповідача ОСОБА_1 відсутня заборгованість за кредитом, процентами за кредитною карткою «GOLD». Відповідно до банківської виписки, 22.03.2016р. ОСОБА_1 з кредитної картки отримує 1000грн., а 25.03.2016р. вносить 2000грн., після чого на картрахунку залишаються її власні кошти в сумі 953грн. За період з 29.03.2016р. по 27.05.2016р. ОСОБА_1 отримує кредитні кошти, станом на 01.06.2016р. заборгованість за кредитом складає 14868,50грн. 04.06.2016р. ОСОБА_1 сплачує шляхом перерахування коштів на погашення боргу суму 15000грн. і на рахунку залишаються її власні кошти в сумі 131,50грн.

Надалі, починаючи з 19.06.2016р. Приватбанк списує за рахунок кредитних коштів суму 706,56грн. із вказівкою «Покупка товара», 19.07.2016р. Приватбанк списує за рахунок кредитних коштів суму 711,82грн. із вказівкою «Покупка товара», і надалі щомісячно і до дати звернення із позовом до суду, Приватбанк списує за рахунок кредитних коштів суму 711,82грн., за рахунок чого збільшується її розмір заборгованості за кредитом.

Відповідач під час розгляду судом справи не погоджувалась із отриманням вказаних коштів, вказані списання банком коштів з картрахунку вважає безпідставними.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні надала суду пояснення, що 19.03.2016року Приватбанком була надано ОСОБА_1 банківську послугу «Оплата частинами» в сумі 13734,62грн, і відповідно до умов послуги «Оплата частинами» у подальшому банком списувались щомісячно грошові кошти з картрахунку в сумі 711,82грн. Пояснити, на оплату якого товару, та на яке торгівельно-сервісне підприємство були перераховані надані кредитні кошти, не змогла.

Відповідно до умов п.2.1.1.14.1 , копія Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг надана до позову, Отримувач кредитної картки має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торгово-сервісних підприємствах та або інтернет-магазинах, з якими банк уклав договір співпраці з сервісу та вартість покупки знаходиться в межах розрахованого Банком кредитного ліміту по картці для даного сервісу. Пунктом 2.1.1.14.2 визначено « Підписання чека, роздрукованого в POS-терміналі на підключення до сервісу «Оплата частинами» є акцептом умов використання сервісу «Оплата частинами».

Позивачем до суду не було надано договору із торгово-сервісним підприємством та або інтернет-магазином, з якими банк уклав договір співпраці з цього сервісу, та яким скористувалась ОСОБА_1 , чека, роздрукованого в POS-терміналі на підключення до сервісу «Оплата частинами», на підтвердження згоди на це ОСОБА_1 та перерахування кредитних коштів за здійсненною послугою «Оплата частинами» на рахунок торгово-сервісного підприємства.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тому судом не приймаються доводи позивача про погодження відповідачки ОСОБА_1 щодо надання їй послуги «Оплата частинами» та перерахування коштів в сумі 13734,62грн.в оплату за товар.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав про збільшення розміру заборгованості ОСОБА_1 19.03.2016р. на суму 13734,62грн., та подальше щомісячне списання з картрахунку суми 711,82грн. із призначенням платежу «Оплата товара», внаслідок чого відхиляє позицію позивача в цій частині при вирішенні спору по суті.

Станом на 05.06.2016року відсутня заборгованість у ОСОБА_1 за кредитом, про що свідчить банківська виписка. З 05.06.2016 року по 31 травня 2018 (по дату закінчення строку дії кредитної картки) з врахуванням отриманих ОСОБА_1 кредитних коштів (без врахування спірних транзакцій щодо списання банком щомісячно з кредитних коштів в розмірі 711грн.82коп., та суми процентів, утриманих незаконно із кредитних коштів), ОСОБА_1 повернула всі отримані нею кредитні кошти, про що свідчить розрахунок, наданий представником відповідача.

Представником відповідача було надано до суду розрахунок заборгованості ОСОБА_1 без врахування суми боргу за послугою «Оплата частинами», та з урахуванням строку дії кредитної картки, який Позивачем не спростовано .

Відповідно до наданої до суду копії платіжної картки «VІSAGold» № НОМЕР_1 , яка була надана ОСОБА_1 для користування, строк дії картки закінчився 31.05.2018року.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018року по цивільній справі №202/4494/16-ц(провадження №14-318цс18: «Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.»

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідачка у своїх запереченнях вказує на те, що матеріали справи не містять підтвердження, що ОСОБА_1 була ознайомлена саме із тими Тарифами, Умовами та Правилами надання банківських послуг, на які посилається Позивач, як на доказ, оскільки вони містять посилання на обставини, які не існували на 01.07.2011р.

Відповідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд, дослідивши додані до позовної заяви у якості доказу Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину кредитного договору не приймає їх як належний та достовірний доказ оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна, та Умовами і правилами надання банківських послуг» була ознайомлена ОСОБА_1 01.07.2011р.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову, оскільки не будучи обізнаною з умовами договору, відповідачка не повинна нести відповідальність за сплату процентів, комісій та пені за договором, з умовами якого вона не була погоджена, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.07.2011 року у розмірі 55464,27 гривень,відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва АТ КБ «ПРИВАТБАНК», , МФО №305299, юридична адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, адреса для листування: 49094 , м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50;

Відповідачка ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Крохмальова Лідія Петрівна, адреса: АДРЕСА_2 , телефон НОМЕР_3 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4631 від16.05.2013, ордер серії ДН №082482 від 10.09.2019 року. Повне рішення складено 21 квітня 2021 року.

Суддя О.О. Костромітіна