Житомирський апеляційний суд
Справа №287/2320/20 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія 68 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 287/2320/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 25 червня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Винара Л. В. у м. Олевську,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просив змінити розмір аліментів, призначених рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 17.05.2019 року у справі № 287/355/19 про стягнення із позивача на користь відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_4 і зменшити їх до розміру 1/4 частини від усіх видів доходу позивача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі даного позову і до досягнення останнім повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.05.2019 року Олевським районним судом Житомирської області було винесено рішення, яким ухвалено стягнути з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 щомісячно в розмірі 2/4 частини усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.02.2019 року до досягнення повноліття останнім. На сьогодні виплата присудженого розміру аліментів для позивача є непомірною, внаслідок змін сімейного стану, погіршення його здоров`я та обставин, що склалися в його сім`ї, які змусили позивача звернутися до суду із даним позовом. Виплата 50% заробітної плати позивача в якості аліментів повністю унеможливлюють його існування, а тому він змушений прохати суд зменшити аліменти на дитину і призначити їх в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу позивача, який, виходячи із розміру його заробітної плати, становитиме 2500-3000 грн., що, на його думку, буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і він є більшим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 25 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції упереджено віднісся до вирішення даного спору, порушивши принцип рівності усіх учасників судового процесу. В решті, доводи апеляційної скарги по своїй суті є аналогічними доводам, викладеним у позовній заяві.

Станом на час розгляду справи у апеляційному суді відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Справа розглянута апеляційним судом в режимі відеоконференції.

Представник позивача адвокат Старікова Н.О. доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

Відповідач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечила, надала пояснення аналогічні викладеному в рішенні суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сплата аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у визначеному відповідно до рішення суду розмірі не є надмірним тягарем для позивача, а його зменшення не відповідає інтересам дитини.

Колегія суддів погодитись із такими висновками суду першої інстанції не може з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 17.05.2019 року у справі № 287/355/19, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 27.11.2019 року, з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2/4 частини від заробітку та будь-яких доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.02.2019 року до досягненням сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8).

Зазначена в судових рішеннях частка аліментів 2/4 є 1/2 або половиною заробітку, доходу позивача.

Спір між сторонами виник з приводу наявності законних підстав для зменшення розміру аліментів стягнутих з позивача на користь відповідача на утримання малолітньої дитини за рішенням суду.

Частиною 2 статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України визначено загальний обов`язком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 1 статті 182 СК України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено у частині другій статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 № «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про зміну розміру аліментів, позивач посилався на ту обставину, що його сімейний та матеріальний стан на даний час змінився і не дає можливості сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, оскільки з позивача стягуються аліменти в розмірі 50% його заробітної плати, це повністю унеможливлює його існування.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано керувався позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, відповідно до якої аналіз ст.192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан та матеріальний, тому аліменти, що стягуються з нього на користь дитини від першого шлюбу мають бути зменшені.

Суд першої інстанції врахував, що позивачем до суду першої інстанції на підтвердження позовних вимог були подані докази, а саме - свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , яким стверджується, що 07.03.2020 року було укладено шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 12).

З довідки б/н від 15.12.2020 року, виданої КНП «Корсунь-Шевченківський центр первинної медико-санітарної допомоги» слідує, що ОСОБА_5 вагітна та має діагноз: залізодефіцитна анемія (а.с. 35).

Довідкою ТОВ «Аптека низьких цін Кремінь» від 07.12.2020 підтверджується, що ОСОБА_5 займає посаду фармацевта і її заробітна плата складає 5 010 грн. в місяць (а.с.36).

У дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_5 є неповнолітня дитина від попереднього шлюбу син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 (а.с. 34).

Довідкою районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) від 18.12.2020 №18905 підтверджується, що на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) стягуються аліменти з батька дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, проте, за вказаний в довідці період з березня 2019 року по листопад 2020 включно жодного платежу здійснено не було (а.с.37).

З медичного висновку КМП «Лікарня Придністровська» за вих. № 575 від 11.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 , 1987 року народження перебуває під наглядом з приводу гіпертонічної хвороби (а.с. 38).

Крім цього встановлено, що позивач щомісячно несе витрати з орендної плати за житло, що становить 3500 грн., а також витрати з оплати комунальних послуг (а.с.24-33).

Також матеріалами справи підтверджується, що відповідно до довідки КНП «Олевський центр державної медичної допомоги» від 24.06.2021 №313 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на «Д» обліку з діагнозом вроджена вада серця, повна атріо-вентрикулярна комунікація, збалансована форма, невелика недостатність правої частини артро-вентрикулярного клапана, висока легенева гіпертензія, хвороба Дауна. Дитина має статус дитини-інваліда, потребує планового обстеження, лікування в межах виконання індивідуального плану реабілітації (а.с.108).

Довідкою Олевської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів від 19.03.2021 №51 підтверджується, що ОСОБА_4 дійсно навчається в 2-му класі зазначеної загальноосвітньої школи на інклюзивному навчанні за програмою дітей з інтелектуальними порушеннями. Має асистента вчителя та займається на індивідуальних заняттях з психологом та логопедом (а.с.109).

З довідки ТОВ «Торговий дім «КРОНА ВУД» №010 від 23.04.2021 вбачається, що ОСОБА_7 працює економістом з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності та отримує заробітну плату в розмірі 6 500 грн. в місяць (а.с.110).

Отже, встановленими обставинами достовірно підтверджується, що сімейний стан позивача змінився.

Наявність сім`ї обумовила необхідність в оренді житла, витрат на лікування вагітної дружини та створення умов для її догляду.

Хоча законом не передбачено утримання позивачем дитини дружини від попереднього шлюбу, проте повна відсутність аліментних платежів від батька дитини, зумовлюють необхідність надавати більшу матеріальну допомогу на утриманні цієї дитини її матір`ю (дружиною позивача), та, як наслідок, і позивачем, оскільки доходи дружини більше спрямовані на надання допомоги дитині, а не на загальні потреби сім`ї і позивача.

Таким чином, позивач змушений більше витрачати коштів як на оренду житла, так і на забезпечення сім`ї загалом та себе, зокрема.

Оскільки рішення по справі судом першої інстанції постановлено у червні 2021 року, позивач, подаючи апеляційну скаргу долучив до неї довідку про свою заробітну плату за червень 2021 року (а.с.138).

З довідки вбачається, що ОСОБА_1 працює помічником машиніста тепловоза Акціонерного товариства «Українська залізниця». Розрахунком підтверджується, що у червні 2021 року ОСОБА_1 нараховано 11867,27 грн заробітної плати, він отримав 2800 грн. авансу, 2121,90 зарплати. Із заробітної плати було відраховано податки та інші обов`язкові платежі та аліменти в розмірі 4398,82 грн.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відрахування аліментів у розмірі 50% заробітку позивача з урахуванням зміни його сімейного та матеріального стану, є не зовсім виправданим.

В матеріалах справи міститься довідка про заробітну плату позивача з лютого 2019 року по листопад 2020року, із якої вбачається, що заробітна плата позивача є різною кожного місяця та в основному складає від понад 11 до понад 14 тисяч (а.с.11).

При цьому апеляційним судом враховується, що закон визначає аліменти саме як кошти на утримання дитини, тому, встановивши розмір доходу відповідача, який може вимірюватись значними сумами, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього визначати розмір частки доходів, стягуваних з платника, яка за певних обставин може фактично бути незначною, проте в грошовому еквіваленті абсолютно достатньою.

Колегія суддів зауважує, що закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку.

Водночас, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Батьки несуть рівні обов`язки по утриманню дитини, тому забезпечення дитині прожиткового мінімуму у розмірі, визначеному законом, покладається як на батька, так і на матір.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо наявності підстав для застосування ст. 192 СК, оскільки погіршення його матеріального стану є очевидним та не викликає розумних сумнівів.

З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку, що розмір стягнутих аліментів з позивача на користь відповідача підлягає зменшенню і визначає їх у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

При цьому враховується, що розмір аліментів в грошовому виразі буде становити 3 000 3 700грн. в місяць, що є більшим за прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який на даний час становить 2510 грн.

Разом з тим колегія суддів враховує, що дитина сторін є інвалідом з дитинства та потребує лікування, а тому позивач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що передбачено положеннями ст. 185 СК України, а відповідач має право на звернення до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, у порядку наведеної норми закону.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 25 червня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 за рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 17.05.2019 року на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2/4 до 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03.09.2021.

Головуючий Судді