Провадження № 2/234/1483/21
10 березня 2021 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Заборського В.О., за участю секретаря судового засідання Антонюка Д.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 31.07.2020 року відповідача ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Берзінь С.Л. підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили стягнути з відповідача ОСОБА_3 матеріальну та моральну шкоду завдану ДТП.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи.
Третя особа ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином в установленому законом порядку.
Суд, зі згоди позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 31.07.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340,00 грн..
Автомобіль SEAT Altea, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить позивачу ОСОБА_1 ..
Відповідальність ОСОБА_3 за Договором (полісом) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №143073770 від 03.04.2020 року була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», у зв`язку із чим позивач ОСОБА_1 13.08.2020 року звернувся до Товариства із заявою про виплату страхового відшкодування.
Вирішуючи по суті позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки
Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Так, відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Отже, законодавством передбачено, що збитки, завдані особі, в тому числі внаслідок пошкодження її майна, можуть бути як реальними (описані в позові вище), так і такими, що полягають у неотриманих потерпілою особою доходах, які та могла б отримати за звичайних обставин (якби не було скоєно дорожньо-транспортну пригоду), тобто упущена позивачем вигода.
Частиною 4 ст.623 ЦК України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.
Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.
Проте, такі доводи спростовуються наступним.
Дійсно, між ФОП ОСОБА_1 (продавець) та ФОП ОСОБА_6 (покупець) 26.08.2020 року був укладений договір, згідно якого продавець зобов`язався передати у встановлений строк підйомник 4-х стійковий 5.5Т електрогідравлічний 380В LАUNСН TLT455W вартістю 149200,00 грн. з ПДВ, а покупець повинен оплатити 100% коштів за товар згідно рахунків-фактур шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок продавця на протязі вказаного в рахунках строку після монтажу підйомника та його введення в експлуатацію.
Лист ФОП ОСОБА_6 про розірвання договору №2608-01/20 від 26.08.2020 року на поставку підйомника, у зв`язку з неможливістю фінансування вищевказаної угоди, позивач ОСОБА_1 надіслав 01.09.2020 року.
Крім того, в судовому засіданні позивач пояснював, що на той час із-за введеного в країні карантину дохід його магазину був не великий і він не зміг зібрати достатньої суми на закупку підйомника, а крім того, йому на той час прийшлось сплатити кошти за відновлювальний ремонт автомобіля.
Також позивачем зазначено, що дорожньо-транспортною пригодою йому завдана моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях викликаних нервовою процедурою оформлення ДТП, пошкодженням власного автомобіля, очікуванням відшкодування, а також у приниженні ділової репутації, що виявилось у невиконанні взятих обов`язків по договору поставки №2608-01/20 від 26.08.2020 року ФОП ОСОБА_6 із наступним його розірванням.
Зі змісту ст. 23 ЦК України випливає, що під моральним збитком закон передбачає втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала: 1) у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, як роз`яснено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про наявність противоправних дій у відношенні позивача ОСОБА_1 з боку відповідача ОСОБА_3 , який внаслідок порушення ПДР України скоїв ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, що спричинило душевні страждання останньому.
Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, розмір матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , характер та обсяг фізичних й душевних страждань, яких зазнав позивач, ступінь негативних наслідків для його життя, тривалість часу на протязі якого не відшкодована шкода, суд визначає розмір грошового відшкодування заподіяного морального збитку ОСОБА_1 у сумі 1500,00 грн., яку необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3 ..
Згідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмові в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., та у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 379,10 грн..
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до положень п.1 ч.2, ч.4-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Берзінь С.Л. 18.11.2020 року укладено Договір про надання професійної правової допомоги. Представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у даній справі здійснювалося адвокатом Берзінь С.Л. згідно ордера про надання правової допомоги від 24.11.2020 року.
18.11.2020 року позивач ОСОБА_1 сплатив за договором адвокату Берзінь С.Л. 3000,00 грн., а 10.03.2021 року 1000,00 грн., що підтверджується квитанціями №б/н від 25.11.2020 року та 10.03.2021 року.
10.03.2021 року адвокатом Берзінь С.Л. складено Акт наданих послуг відповідно до договору про надання професійної правової допомоги від 18.11.2020 року із зазначенням виконаних робіт та їх вартості 4000,00 грн..
Враховуючи, що відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) у сумі - 1803,57 грн..
Керуючись ст.ст. 2, 4, 137, 141, 264, 265, 273,280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
В частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди - відмовити.
На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне судове рішення складено 15.03.2021 року.
Суддя В. О. Заборський