Справа № 211/6730/19
Провадження № 2/211/147/21
У Х В А Л А
іменем України
про залишення позову без розгляду
02 вересня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради, Виконавчий комітет Покровської районної в місті ради про визначення місця проживання дитини,
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд визначити місце проживання їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею, матір`ю, вказавши, що з 25 березня 2017 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 17 липня 2019 року між ними розірвано. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При розірванні шлюбу спір щодо місця проживання дитини між ними був відсутній, тому їх донька залишилась проживати з нею. З моменту припинення їх з відповідачем сімейно-шлюбних відносин у листопаді 2018 року, їх донька проживала разом з нею, вона виховувала її, піклувалась про стан здоров`я. В той же час, незважаючи на припинення стосунків між ними, вона не заперечувала та не чинила ніяких перепон у спілкуванні батька з дитиною, дозволяючи гуляти з донькою, забирати її до себе. Однак 12 серпня 2019 року не маючи жодних підстав, відповідач забрав їх доньку і саме з цього дня він повністю ізолював її від спілкування з нею, як матір`ю, не надаючи їй можливості а ні спілкуватися з самою дитиною, забирати її до себе, гуляти з донькою, в тому числі і спілкуватися по телефону, постійно піклуватися за дитину, приймати участь у її вихованні. При цьому вона взагалі не знає про місцезнаходження своєї доньки, так як весь час її не бачила та не спілкувалась з нею. Відповідач свавільно, грубо порушуючи права матері і дитини, всупереч вимогам СК України, в односторонньому порядку вирішив, що це тільки його дитина, і саме тільки він має право на визначення її місця проживання, спілкування з донькою, її виховання і розвиток, піклування за здоров`я дитини. Відповідач не працює, є безробітним і поки не виявляє бажання до працевлаштування. Судовим наказом від 26.02.2019 з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки, однак з 10.01.2019 аліменти вона від відповідача не отримує. Зазначила про те, що є власником 1/2 частки трикімнатної квартири, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Співвласником іншої частини квартири є її мати, яка не заперечує проти її проживання разом з донькою у вказаній квартирі. Тому в інтересах дитини просить задовольнити вказані вимоги.
Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Покровської районної в місті ради, зобов`язано третю особу надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору з приводу визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Ухвалою суду від 02 квітня 2020 року заяву позивача про виклик свідків задоволено, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.
Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду.
В судове засідання учасники процесу не з`явилися.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.
Встановивши, що позивач та її представник - адвокат Морозов Є.Є., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (шляхом направлення смс-повідмолення), повторно не з`явилися в судове засідання місцевого суду і від них не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов до висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
При цьому суд бере до уваги той факт, що позивач вже подавала заяву про залишення позовної заяви без розгляду, що свідчить про втрату нею інтересу до справи, розгляд же даної справи не можливо провести через неподання позивачем доказів, які необхідні для повного і всебічного з`ясування обставин справи.
Керуючись ст. 257 ЦПК України, суд
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради, Виконавчий комітет Покровської районної в місті ради про визначення місця проживання дитини залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02 вересня 2021 року.

Суддя Н.Г.Середня