Справа № 161/9628/21
Провадження № 2/161/2835/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судових засідань - Денисюка І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області - Забожчук О.В.,

представника відповідача Волинської обласної прокуратури - Романішиної Т.Л.,

представника відповідача Державної казначейської служби України - Христюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Волинської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України у Волинській області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Кінах Я.В. звернувся в суд з позовом до відповідачів Головного управління Національної поліції у Волинській області, Волинської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України у Волинській області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Позов обґрунтовано тим, що СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області у 2018 році приводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000115 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

27 лютого 2018 року у вказаному кримінальному провадженні позивачу було оголошено повідомлення про підозру, відповідно до змісту якого ОСОБА_2 , знаходячись поблизу домогосподарства по АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу із даху дерев`яної споруди (літнього душу), розташованої на початку тильної сторони вищевказаного господарства, таємно викрав металевий бак, вагою 42 кг, чим спричинив потерпілій ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 281,40 грн.

28 лютого 2018 року досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні було завершено, складено обвинувальний акт, який направлено для розгляду до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Повторність, як кваліфікуюча ознака інкримінованого позивачу злочину, встановлена у зв`язку з його засудженням вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України за умови невчинення ним нового злочину протягом 2 років. Таким чином, обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, зареєстрованого в ЄРДР №0000115 від 15 лютого 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України загрожувало йому покаранням, пов`язаним із реальним позбавленням волі.

Крім того, в провадженні суду знаходився обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000495 від 31 травня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України. Ухвалою Луцького міькрайонного суду Волинської області від 05 березня 2019 року кримінальне провадження №0000115 від 15 лютого 2018 року та кримінальне провадження №0000495 від 31 травня 2016 року об`єднані в одне провадження. В ході судового розгляду вищевказаного кримінального провадження прокурор Луцької місцевої прокуратури у зв`язку із неможливістю доведення доказами факту вчинення ОСОБА_2 крадіжки, про яку стверджувалось у кримінальному провадженні №0000115 від 15 лютого 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України, складено новий обвинувальний акт, яким змінено правову кваліфікацію та обсяг обвинувачення ОСОБА_2 шляхом відмови від обвинувачення у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Таким чином, на думку сторони позивача, ОСОБА_2 незаконно перебував під слідством та судом з 27 лютого 2018 року (з часу оголошення йому підозри у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України) до 03 березня 2021 року, коли прокурором було знято обвинувачення, тобто загальною тривалістю 3 роки.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_2 з моменту вручення йому підозри у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, під час досудового розслідування та перебування кримінального провадження в суді не визнавав своєї вини в інкримінованому йому злочині, бажав свого виправдання в суді. Внаслідок незаконних дій та рішень органів досудового розслідування та прокуратури позивачу та його сім`ї було спричинено значну моральну шкоду, адже ОСОБА_2 зазнав приниження, перебував у постійному страху за своє життя та майбутнє, переживав, що може бути засуджений за злочин, якого не скоював та відбувати покарання, пов`язане із реальним позбавленням волі. Наведене зумовлювало в нього сильні душевні хвилювання та страждання, порушення звичайного ритму життя, тривогу, порушення сну та депресію.

З врахуванням вищенаведеного та на підставі ст.ст. 1167, 1176 ЦК України, ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» позивач просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 216 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури.

Ухвалою від 31 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

17 червня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ГУНП у Волинській області Забожчук О.В. Відповідач ГУНП у Волинській області, висловлюючи свою позицію, зазначає про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2021 року затверджено угоду в кримінальному провадженні № 0000495 від 31 травня 2016 року та №0000115 від 15 лютого 2018 року про примирення, укладену між потерпілою та обвинуваченим ОСОБА_2 , якого визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначено узгоджене покарання у виді штрафу. Вирок про затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим не входить до визначеного законом переліку підстав, що дають право на відшкодування моральної шкоди. А тому в позивача відсутні правові підстави на відшкодування шкоди в порядку ст. 1176 ЦК України. Крім того, позивачем заявлено завищений та необгрунтований розмір моральної шкоди. На підставі наведеного представник відповідача ГУНП у Волинській області Забожчук О.В. просить в задоволенні позову відмовити.

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області Христюк А.В. зазначає, що в позивача відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди в порядку, визначеному ст. 1176 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання. Зміна прокурором обсягу обвинувачення шляхом відмови від обвинувачення за одним із епізодів не може бути підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, адже це не передбачено законом, який регулює спірні правовідносини. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу не підтверджено жодним доказом. Враховуючи вищенаведене, представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області Христюк А.В. просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

29 червня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Волинської обласної прокуратури. У вказаному відзиві прокурор зазначає, що доводи позовної заяви про незаконне притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності є безпідставними та не підтверджені доказами. Такої правової підстави як зміна прокурором обвинувачення чи ухвалення судом вироку про затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим - не входить до переліку підстав, визначених ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». А тому, відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди. З наведених мотивів прокурор просить в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Бондаренко В.Г. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, які зазначені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області Забожчук О.В. в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала з підстав, які зазначені у її відзиві, просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Прокуратури Волинської області Романішина Т.Л. в судовому засіданні позовні вимоги заперечувала з підстав, які зазначені у відзиві Волинської обласної прокуратури на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Державної казначейської служби України Христюк А.В. в судовому засідання позов заперечувала з підстав, які письмово викладені у її відзиві на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши у судовому засіданні письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що слідчим СВ РВП ГУНП у Волинській області 15 лютого 2018 року внесено відомості до ЄРДР за №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (а.с.5).

За наслідками досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження 27 лютого 2018 року ОСОБА_2 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 6).

28 лютого 2018 року досудове розслідування кримінального провадження №0000115 від 15 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України завершено та скеровано для розгляду до Луцького міськрайонного суду Волинської області обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 7, 8).

Крім того, 20 червня 2018 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000495 від 31 травня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 10).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2019 року кримінальне провадження №0000115 від 15 лютого 2018 року відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, об`єднано з кримінальним провадженням № 0000495 від 31 травня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 11-12).

З метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження (частини 1, 2 ст. 338 КПК України).

В ході судового розгляду кримінального провадження прокурор Луцької місцевої прокуратури Кашуба Г.О., розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000495 від 31 травня 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України та №0000115 від 15 лютого 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України, дійшла переконання щодо зміни правової кваліфікації та обсягу обвинувачення за фактичними обставинами кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_2 . А тому, 04 березня 2021 року до суду скеровано прокурором новий обвинувальний акт, у якому змінено правову кваліфікацію та обсяг пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення, зокрема, йому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Таким чином, з обвинувального акту прокурором фактично було виключено обвинувачення по кримінальному провадженню №0000115 від 15 лютого 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 13-14).

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2021 року затверджено угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 по кримінальному провадженні № 0000495 від 31 травня 2016 року та №0000115 від 15 лютого 2018 року. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції від 04 червня 2009 року) та призначено йому узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (а.с. 15).

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі частинами 1-2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачем заявлено на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч.1 ст.1176 ЦК України).

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2 ст.1176 ЦК України).

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органу що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч.7 ст. 1176 ЦК України).

Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР (із змінами), статтею 1 якого визначено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Статтею 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР (із змінами) визначено перелік випадків виникнення права на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом; такими випадками є:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Виходячи із вказаних положень закону, правовою основою для реабілітації підозрюваного (обвинуваченого) є процесуальне рішення, яким підозра (обвинувачення) визнається незаконною або необґрунтованою.

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що за обвинуваченням відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України не постановлено виправдувальний вирок суду; не встановлено в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні цього кримінального правопорушення, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян. Також за цим обвинуваченням не було закрито кримінальне провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Наведене цілком свідчить про те, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в ОСОБА_2 внаслідок його перебування під слідством і судом по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у період з 27 лютого 2018 року по 03 березня 2021 року не виникло.

Зміна редакції обвинувального акта в суді від 04 березня 2021 року, якою прокурор фактично відмовився від обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за відсутності постанови про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст. 185 КК України, не може свідчити про наявність підстав для стягнення моральної шкоди на підставі ст.ст. 1-2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказує, що підставою для відшкодування йому моральної шкоди є складання та вручення обвинувального акта від 04 березня 2021 року в порядку зміни обвинувачення в суді, яким виключено обвинувачення по кримінальному провадженню №0000115 від 15 лютого 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України.

Фактично позивач просить в порядку цивільного судочинства надати оцінку процесуальній дії прокурора в суді в ході розгляду кримінального провадження. Кримінально-процесуальним законом не передбачено право підозрюваного чи захисника оскаржити зміну прокурором обвинувачення в суді. Разом з тим, позивач та його представник не заперечували щодо затвердження судом угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим та не клопотали перед судом про закриття кримінального провадження №0000115 від 15 лютого 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України в зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Питання про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок незаконних дій правоохоронних органів має вирішуватись після встановлення факту таких незаконних дій. Встановлення наявності чи відсутності фактів незаконності дій (бездіяльності) органу досудового розслідування не є предметом розгляду цієї справи та не можуть бути встановлені судом в межах її розгляду.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 органом досудового розслідування було незаконно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Зі змісту обвинувального акта від 04 березня 2021 року встановлено, що необхідність зміни правової кваліфікації та обсягу обвинувачення в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 під час судового розгляду зумовлена, в тому числі, зміною позиції обвинуваченого в суді стосовно визнання ним вини в інкримінованому злочині. В ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_2 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнавав повністю та розказав про обставини викрадення ним 06 лютого 2018 року металевого баку, належного ОСОБА_3 , що зафіксовано протоколом допиту підозрюваного від 27 лютого 2018 року. З протоколу проведення слідчого експерименту також вбачається, що ОСОБА_2 визнає вчинення ним крадіжки. Однак, під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_2 свою позицію змінив та вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України не визнав. Допитати потерпілу ОСОБА_3 під час судового розгляду не виявилось можливим, оскільки остання подавала до суду заяви про небажання брати участь в судових засіданнях, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

За таких обставин суд погоджується з доводами представника відповідача Волинської обласної прокуратури про те, що в даному випадку прокурор не відмовився від обвинувачення, а змінив правову кваліфікацію та обсяг обвинувачення, оскільки під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_2 .

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду, визначених наведеними нормами права, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За недоведеності факту незаконності перебування позивача під слідством і судом є недоведеним склад цивільно-правового порушення, що виключає цивільно-правову відповідальність відповідачів за вчинення таких дій, а тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Підсумовуючи наведене, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові, покладаються на позивача (п. 2 ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то судові витрати в цій справі покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Волинської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідачі:

-Головне управління Національної поліції у Волинській області (адреса місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Винниченка, 11; );

-Волинська обласна прокуратура (адреса місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Винниченка, 15);

- Державна казначейська служба України ( адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6; код ЄДРПОУ - 37567646);

- Головне управління Державної казначейської служби України (місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Стрілецька, 4А; ).

Дата складення повного тексту рішення 02 вересня 2021 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк