СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-з/759/117/21
ун. № 759/7771/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновська О.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Закрите акціонерне товариство «Молодіжний житловий комплекс «Академмістечко» про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2021 до суду надійшла вказана заява, яка 15.04.2021 передана в провадження судді у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Заявник просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 в частині незавершеного будівництва), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер майна №30776411 із забороною відчуження; заборонити вчиняти будь-які дії ОСОБА_2 та уповноваженим представникам ЗАТ «Молодіжний житловий комплекс «Академмістечко» щодо укладення правочинів на відчуження майнових прав по первинному договору інвестування будівництва житла від 22.10.2002 №487-Г на квартиру АДРЕСА_1 (в частині незавершеного будівництва). Яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер майна №30776411 із забороною відчуження.

Заяву аргументує тим, що у жовтні 2019 р. заявнику стало відомо про порушення її права власності на 35/100 частини квартири АДРЕСА_2 , яке відбулося шляхом обману позивача та суду у справі про розподіл майна подружжя, шляхом зміни об`єкта інвестування та реєстрації відповідачем ОСОБА_2 за собою одноособово право власності на квартиру АДРЕСА_3 , яка є спільно набутим майном у шлюбі, чим порушено майнові права заявника на частину житлової квартири, до того ж заявнику стало відомо, що ОСОБА_2 має намір укласти договір щодо відчуження майнових прав за договором інвестування жила від 22.10.2002 №487-Г на їх спільний об`єкт інвестування, зокрема шляхом укладення договору переуступки майнових прав іншому інвестору, що вказує на реальність щодо відчуження ОСОБА_2 майнових прав на спільну квартиру подружжя.

Виходячи з цього, вважає, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Територіальна юрисдикція (підсудність) справ визначена параграфом 3 глави 2 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Таким чином, з урахуванням приведеного аналізу та вимог ч. 1ст. 30, п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява підлягає розгляду Святошинським районним судом м. Києва.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність при цьому передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові №752/6255/18 від 21.11.2018, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову мають бути надані докази необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З точки зору закону заходи забезпечення позову визначаються виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини конкретної справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Ухвала суду щодо накладення арешту на майно за своєю суттю є обмеженням, встановленим для відповідача, вільно розпоряджатися нерухомим майном.

З урахуванням цього, предмету майбутнього спору сторін та обсяг майна, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову до подачі позовної в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 в частині незавершеного будівництва), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер майна №30776411 із забороною відчуження, при цьому, суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачу у забезпеченні позову шляхом оголошення заборони будь-яких заходів спрямованих на відчуження нерухомого майна, оскільки саме по собі накладення арешту на повною мірою забезпечить неможливість його відчуження, перереєстрацію, обтяження тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення судом не вбачаються.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 149-154 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Закрите акціонерне товариство «Молодіжний житловий комплекс «Академмістечко» про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 в частині незавершеного будівництва), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер майна №30776411 із забороною відчуження.

В іншій частині заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст ухвали суду складено 16.04.2021.