Справа № 752/3954/21
Провадження № 2/752/5240/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2021 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Петріченка І.М., розглянувши цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович та просить визнати виконавчий напис, вчинений 28.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований у реєстрі за №42371, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в сумі 20 664,43 грн. згідно кредитного договору від 01.03.2012р. таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не має безспірної заборгованості перед відповідачем, вимог щодо погашення заборгованості позивач від відповідача не отримував. Крім того, вказана заборгованість не підтверджена відповідачем, в тому числі щодо розміру. Також позивач не отримував жодних документів від третьої особи 1. Позивач зазначає, що жодних нотаріально посвідчених правочинів з відповідачем не укладалось, а в постанові про відкриття виконавчого провадження №64117341 від 20.01.2021 року не вказано строк, за який проводиться стягнення. Відповідачем не подано нотаріусу документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Позивач стверджує, що нотаріус при вчинення виконавчого напису не переконався ні у безспірності вимог відповідача, ні у безспірності розміру сум, що підлягають стягнення за виконавчим написом.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2021 року відкрито

провадження у справі №752/3954/21 за позовом ОСОБА_1 , ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №42371 від 28.12.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною.

19.03.2021 до суду надійшли пояснення відповідача, в яких останній заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що безспірність заборгованості підтверджується поданими нотаріусу документами відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. При цьому нотаріус не встановлює права та обов`язки сторін, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідач стверджує, що надсилав рекомендованим листом позивачу вимогу про усунення порушень за кредитним договором. Разом з тим, з моменту направлення такої вимоги позивачу жодних заперечень щодо розміру заборгованості від позивача не надходило. Вказане, на думку відповідача, підтверджує факт безспірності заборгованості. Відповідач зазначає, що підписання позивачем договору про споживчий кредит свідчить про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого позивач отримав кредитні кошти на придбання товарів. Доказами користування кредитними коштами є рух коштів на рахунку, який відображений у розрахунку заборгованості. У свою чергу, розрахунок заборгованості, який додано до виконавчого напису, здійснений за допомогою формули, затвердженої постановами НБУ, відповідає вимогам Законів України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», «Про банки та банківську діяльність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, тому є наявним доказом про розмір заборгованості у позивача та підтверджує наявність заборгованості у нього.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 03.11.2011 року між ТОВ «ОТП Кредит» (кредитор), позивачем (позичальник) та відповідачем (банк) укладено у простій письмовій формі договір про надання споживчого кредиту №, відповідно до п.1.1 якого кредитор надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах, зокрема, на придбання товару у ТОВ «Рітейл Електронікс»: 2 614,91 грн., на придбання послуг у ПАТ «Страхова компанія «Кардіф»: 141,21 грн., на сплату консультаційних послуг за оформлення кредиту: 0,00 грн., загальна сума кредиту: 2

494,79 грн.; строк кредиту - 6 міс., сума першого внеску за товар - 261,33 грн.; розмір процентної ставки - 0,01% річних.

Відповідно до п.1.5 договору передбачено штрафні санкції за порушення позивачем умов договору.

28.12.2020 року АТ «ОТП Банк» звернулося до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, за яким просило стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором № від 01.03.2012 року у розмірі 20 164,43 грн. У заяві зазначено, що в додаток до вказаної заяви відповідач надає оригінал кредитного договору № від 01.03.2012 року, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № від 01.03.2012 року, що підтверджується наданими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною документами.

28.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №42371, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Кредитним договором № від 01.03.2012 року, укладеним із АТ «ОТП Банк».

Вказаний виконавчий напис вчинено на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

У виконавчому написі вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 02.11.2020 року по 02.12.2020 року. Сума заборгованості становить 20 164,43 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 14 709,30 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5 455,13 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плати зі стягувача у розмірі 500,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, складає 20 664,43 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. від 20.01.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №64117341 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 20 664,43 грн.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному

порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі

№757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Судом встановлено, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між Кредитором, Банком та позивачем договір про надання споживчого кредиту №100040766 від 03.11.2011 року, що наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не є документом, який підтверджує безспірність заборгованості позивача перед відповідачем за договором у розумінні п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки стягувачем не надано нотаріусу для вчинення відповідного напису саме нотаріально посвідченого договору, за яким виникла заборгованість.

З огляду на вказане, суд відхиляє доводи відповідача, що кредитний договір, який вчинений у простій письмовій формі, є належним доказом безспірності заборгованості, оскільки дане твердження не відповідає умовах п.1 Переліку.

Крім того, суд звертає увагу, що до матеріалів нотаріуса долучено договір №100040766 від 03.11.2011 року, тоді як у заяві на вчинення виконавчого напису та у самому виконавчому написані зазначено, що заборгованість стягується за договором №100040766 від 01.03.2012 року. Тому суд не може дійти однозначного висновку, за яким саме договором стягувач мав намір стягнути заборгованість. Водночас жодних пояснень сторін щодо дати договору до суду не надходило.

Судом враховано, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказана позиція в тому числі викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, 02 липня 2019 року справа № 916/3006/17 з подібних правовідносин.

Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на

вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову (Постанова Верховного Суду від 26.06.18р. у справі № 910/16252/17).

Судом встановлено, що з поданих стягувачем нотаріусу документів неможливо встановити чи дійсно настав строк виконання зобов`язання за кредитним договором та за який період і у якому розмірі у позивача перед відповідачем наявна кредитна заборгованість.

Разом з тим, суд зазначає, що подана відповідачем «виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», не є випискою з рахунку позивача, а є довідкою, набраною друкованим текстом на аркуші формату А4 в довільній формі та підписана представником відповідача і скріплена печаткою відповідача.

Суд відхиляє аргументи відповідача, що поданий останнім розрахунок належним чином підтверджує безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки такий розрахунок містить не підтверджені жодними первинними документами відомості про розмір заборгованості, що не відповідає ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, (далі - Порядок) у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Проте матеріали нотаріуса не містять доказів того, що останній витребовував у стягувача первинні документи, які підтверджують безспірність заборгованості.

Підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Як вбачається з матеріалів, наданих нотаріусом, відповідачем подано нотаріусу повідомлення про вчинення виконавчого напису від 02.11.2020 року, за яким відповідач вимагає в позивача виплатити заборгованість у розмірі 20 164,43 грн. за кредитним договором № від 01.03.2012 року. Разом з тим, матеріали нотаріуса не містять доказів отримання позивачем вказаного повідомлення та не містять самого нотаріально посвідченого договору № від 01.03.2012 року.

Як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що

не підлягає виконанню. Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі №645/1979/15-ц.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

За правилами ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду , підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

2. Визнати вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною виконавчий напис від 28.12.2020 року, зареєстрований у реєстрі за №42371, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» загальну заборгованість у розмірі 20 664,43 грн., таким, що не підлягає виконанню.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «ОТП Банк» (01033, м. Київ, вул. вул. Жилянська, 43, Код ) в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири 00 коп.) грн.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Акціонерне товариство «ОТП Банк» (03150, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ).

Треті особи:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна ( АДРЕСА_2 ).

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович (02125, м. Київ, вул. Старосільська, буд. 1 У, офіс 3).

Повний текст рішення складено 28.04.2021р.

Суддя І.О. Ольшевська