Справа № 347/1515/20
Провадження № 2/347/47/21
У Х В А Л А

Іменем України

29.04.2021 року суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Драч Д.С., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 про відвід судді в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в :

В провадженні Косівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати, яка Автоматизованою системою документообігу суду визначена для здійснення судового провадження судді ОСОБА_4 .

Ухвалою судді від 31.08.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 01.04.2021 року було поновлено строк на подання позивачем доказів у справі у зв`язку із його пропуском по поважній причині.

29.04.2021 року від представника відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відвід судді Драч Д.С. від розгляду вище вказаної справи, який мотивований тим, що у сторони відповідача виникає сумнів у неупередженості та об`єктивності головуючої у справі судді, пов`язаний із постановленням ухвали суду від 01.04.2021 року та безпідставним, на його думку, поновленням строку подання доказів позивачу у справі, що свідчить про нерівне ставлення судді Драч Д.С. до сторін.

Суд вважає заявлений представником позивача відвід необґрунтованим, зважаючи на те, що процесуальні рішення суду не можуть бути самостійною підставою для відводу судді.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України: суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже вказаною нормою регламентовано право суду на поновлення пропущеного по поважній причині процесуального строку за заявою учасника справи, який його пропустив.

В даному випадку судом було визнано поважною причину пропуску строку подання доказів позивачем та поновлено йому даний строк і прийнято докази до розгляду, оцінку яким суд надасть під час ухвалення рішення у справі.

Крім того, за змістом ст.12 ЦПК України гарантовано принцип змагальності сторін та їх обов`язок довести обставини, на які відповідна сторона посилається. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними їх процесуальних прав та запобігає зловживанню їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За змістом ст.40 ЦПК України: питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу та у разі висновку суду про необґрунтованість відводу і у разі надходження заяви про відвід за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання - питання про відвід вирішується суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку ч.1 ст.33 цього Кодексу.

Згідно ст.36 ЦПК України перелік підстав для відводу (самовідводу) судді є вичерпним, а також ст.37 ЦПК України передбачена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до поданої представником відповідача заяви про відвід судді вбачається, що жодних підстав зазначених в ст.ст. 36-37 ЦПК України, зокрема які б викликали сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді в розгляді даної справи не виявлено. Зазначені підстави для відводу судді Драч Д.С. у поданій заяві безпідставні та не обґрунтовані. Суддя ні прямо, ані опосередковано не заінтересована в результаті розгляду даної справи та жодних порушень у розгляді даної справи, які б викликали у стороннього спостерігача сумнів у неупередженості судді, нею не допущено.

Згідно ч. 7 ст. 56 «Закону України Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і ОСОБА_5 проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Отже, аби у стороннього спостерігача не виникало сумніву у неупередженості або об`єктивності суду під час розгляду даної справи, з метою уникнення у подальшому безпідставних звинувачень у безсторонності судді Драч Д.С. під час розгляду даної справи з метою не допущення подальшого затягування її розгляду - слід задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід судді Драч Д.С. від розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст. 36-37, 39-41 ЦПК України суд

постановив :

задовольнити заяву представника відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Драч Дар`ї Сергіївни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати.

Матеріали цивільної справи № 347/1515/20 передати до канцелярії Косівського районного суду для передачі іншому судді, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: Д.С. Драч