КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/3051/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Київ

Справа № 754/2481/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Махлай Л.Д.

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Грегуль О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «КАПІТАЛ-СК», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

встановив:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «КАПІТАЛ-СК», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 03.08.2019 року по пр-ту Голосіївському, 114 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_3 та автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 . Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.09.2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ та струс головного мозку, що підтверджується консультативним висновком невролога від 20.08.2019 року. В результаті отриманих тілесних ушкоджень позивач понесла витрати на лікування на загальну суму 3345, 10 грн. Відповідно до звіту № 00/25.08.19 про оцінку вартості матеріального збитку від 08.08.2019 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi» складає: 35 559,47 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля КТЗ без урахування коефіцієнта фізичного зносу складає: 76 146,32 грн.

Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 , як водія транспортного засобу «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» за полісом АО №101402. 29.10.2019 року позивач звернувся до страховика винуватця ДТП із заявою про виплату страхового відшкодування. На сайті МТСБУ розміщено оголошення від 04.07.2019 року про те, що ПрАТ «Капітал-СК» втратило членство МТСБУ у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті внесків та відрахувань до фондів МТСБУ. Станом на дату звернення до суду страхове відшкодування позивачу не виплачено.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ОСОБА_1 просила:

- стягнути з ПрАТ «Капітал-СК» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 38 904,57 грн., яка складається з: 35 559,47 грн. - вартості відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, і 3345,10 грн. - відшкодування витрат на лікування;

- стягнути з ОСОБА_3 на свою користь різницю між фактичною шкодою та сумою страхового відшкодування у розмірі 37 241,75 грн. (76 146,32 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 38 904, 57 грн. (страхове відшкодування)) та витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 1300 грн., а всього 38 541,75 грн.

Крім того, позивач просила вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки суд першої інстанції не дотримався принципу всебічного розгляду справи, не вжив заходів щодо одержання всіх матеріалів для ухвалення у справі законного рішення та вирішив спір без їх вивчення.

Вказує, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 позивач у зв`язку реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Після державної реєстрації шлюбу прізвище позивача стало - ОСОБА_5 . Оскільки реєстрація зміни прізвища потребувала певного часу, то остання після завдання шкоди звернулася до оцінювача за визначенням вартості збитків на підставі документів на ім`я ОСОБА_6 .

До моменту звернення до суду позивач не зверталася до сервісного центу МВС для зміни свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу у зв`язку зі зміною прізвища, оскільки знаходилася за кордоном. Лише в грудні 2019 року у зв`язку з викраденням документів позивача, остання отримала дублікат свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 на нове прізвище - ОСОБА_1 . Також суд першої інстанції не звернув увагу не те, що паспорт позивача був виданий за декілька місяців перед зверненням останньої до суду (10.12.2018 року), ім`я та по-батькові позивачки співпадає з доданими позивачем доказами.

Крім того, відповідно до даних центральної бази МТСБУ, які виявлені за результатами перевірки інформації щодо наявності полісу обов`язково страхування №АО/0101402, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Hyundai Getz реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Страховий капітал», .

10.06.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Страховий капітал»» змінило назву на ПрАТ «Капітал - СК». 10.06.2019 року ПрАТ «Капітал - СК» змінило адресу з: м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 33-Б, приміщення 36, на адресу: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького 4, офіс 214. Суд першої інстанції не дав оцінки тій обставині, що ОСОБА_1 долучала до доданих до позовної заяви доказів повідомлення про подію та заяву на виплату страхового відшкодування, відповідно до яких, в найменуванні страховика зазначено «ПрАТ «Страховий капітал» в дужках - ПрАТ «Капітал - СК».

Вказує, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 , суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, зазначивши, що відсутні правові підстави для стягнення саме вартості відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Pajero без урахуваннякоефіцієнту фізичного зносу, при цьому не навів мотиви свого висновку, а лише послався на викладені в рішенні норми права, які суперечать такому висновку суду. Звертає увагу суду, що позивач заявляв вимогу про стягнення з відповідача - ОСОБА_3 суму шкоди 37 241,75 гри., як різницю між фактичною шкодою (вартість відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) та належної до виплати суми страхового відшкодування (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу).

Суд першої інстанції не врахував, що відносини між ОСОБА_3 та його страховиком ПрАТ «Капітал-СК» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземнихтранспортних засобів», згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Враховуючи, що ПрАТ «Капітал-СК» зобов`язане здійснити виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме 35 559, 47 грн. (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, який становить 0,70), то у ОСОБА_3 виник обов`язок сплатити різницю між фактичним розміром шкоди (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля без урахування фізичного зносу) і страховою виплатою (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу), яка склала 37 241,75 грн., незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачі ПрАТ «Капітал-СК» та ОСОБА_3 не подавали.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Представник ПрАТ «Капітал-СК» в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважала можливим розглянути справу за відсутності представника ПрАТ «Капітал-СК».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши представників учасників справи, що з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, посилаючись на неналежність поданих позивачем ОСОБА_1 документів, адже докази завдання шкоди саме ОСОБА_1 , які надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до матеріалів справи власником транспортного засобу Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_2 , замовником оцінки вартості матеріальних збитків та її оплати є ОСОБА_6 , тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними.

Також суд першої інстанції посилався на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, врахувавши правову позицію ВСУ у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року.

Суд першої інстанції зазначив, що будь-яких доказів, які б свідчили, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована саме відповідачем ПрАТ «Капітал-СК», сторона позивача суду не надала.

Тому суд вважав, що відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_3 саме вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, оскільки він зроблений за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, враховуючи наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами п.3 ч.1 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем ОСОБА_1 частина копій документів, що приєднані до позовної заяви, були подані на ім`я ОСОБА_1 , інша частина, зокрема, свідоцтво про право власності на транспортний засіб та звіт про оцінку вартості матеріального збитку, - на ім`я ОСОБА_6 .

Разом з тим, суд першої інстанції в порушення положень ст.ст. 2, 12, 263, 264 ЦПК України вказаних обставин не перевірив, не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин справи, не перевірив підстав наявних розбіжностей у наданих документах, не з`ясував факту зміни найменування страховика і його місцезнаходження, не визначився з характером спірних правовідносин, чим фактично ухилився від вирішення спору по суті, та дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне з метою належного вирішення спору та виконання завдань цивільного судочинства, визначених ст. 2 ЦПК України, прийняти докази подані позивачем до апеляційної скарги, а саме: копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копію дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та витяг з сервісу моніторингу реєстраційних даних щодо ПрАТ «Капітал-СК».

Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, 03.08.2019 року о 01:10 год. ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 по пр. Голосіївському в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до зіткнення та механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_8 (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 19 липня 2018 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, про що 19 липня 2018 року складено відповідний актовий запис № 187. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - ОСОБА_5 , дружини - ОСОБА_5 (а.с. 68).

10.12.2018 року ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України № НОМЕР_5 (а.с. 4).

Крім того, згідно з дублікатом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_1 є власником автомобіля «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 69).

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.09.2019 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до полісу серії АО № 000101402 цивільно-правова відповідальність автомобіля «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Страховий Капітал», адреса місця знаходження: м. Київ, бул. Шевченка, буд. 33-Б (а.с. 19).

Згідно з вказаним полісом страхова сума складає 100000 грн. щодо заподіяння шкоди майну; 200 000 щодо заподіяння шкоди життю та здоров`ю; франшиза 00 грн.

10.06.2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Страховий Капітал» змінила назву на Приватне акціонерне товариство «Капітал-СК», а також змінено адресу місця знаходження з адреси: м. Київ, бул. Шевченка, буд. 33-Б приміщення 36 на адресу: м. Дніпро, вул. Б. Хмельницького, буд. 4, офіс 214 (а.с. 70).

29.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «СК «Страховий Капітал» (ПрАТ «Капітал-СК») із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 16, 17, 18).

Як вбачається зі звіту № 00/25.08.19 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ - Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_2 від 08.08.2019 року, складеного ФОП ОСОБА_11 , вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 76 146 грн. 32 коп.; вартість матеріального збитку - 35 559 грн. 47 коп. (а.с. 20-33).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Згідно з п. 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Частиною 1 статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

У пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

В абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічні правові висновки було викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №337/1673/16-ц та постанові від 20 червня 2019 року у справі № 362/5422/15.

Відповідно до звіту № 00/25.08.19 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_2 від 08.08.2019 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi» складає: 35 559,47 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля КТЗ без урахування коефіцієнта фізичного зносу складає: 76 146,32 грн.

Встановивши, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 - відповідача ОСОБА_3 , була застрахована в ПрАТ «СК «Страховий Капітал» (нове найменування - ПрАТ «Капітал-СК») на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО № 000101402, то сума збитків, що визначена у звіті № 00/25.08.19 від 08.08.2019 року як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля у розмірі 35 559 грн. 47 коп., підлягає стягненню зі страховика відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ПрАТ «Капітал-СК» суми страхового відшкодування у розмірі 35 559 грн. 47 коп.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем також заявлено вимогу до ПрАТ «Капітал-СК» про відшкодування витрат, понесених на лікування, в розмірі 3345, 10 грн.

На підтвердження зазначених витрат позивач надала консультативний висновок невролога Медичного кабінету «Нейросвіт» від 20.08.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебувала на лікуванні з 05.08. по 20.08.2019 року з діагнозом ЗЧМТ та струс головного мозку. Відповідно до наявних в матеріалах справи чеків, ОСОБА_1 витрачено 3 345, 10 грн. на лікування.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано доказів на підтвердження причинного зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 03 серпня 2019 року, та консультативним висновком, відповідно до якого ОСОБА_1 перебувала на лікуванні, починаючи з 05 серпня 2019 року. Будь-які докази тих обставин, що під час ДТП, яка мала місце 03.08.2019 року, ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, в матеріалах справи відсутні.

З консультативного висновку вбачається, що позивач звернулась за медичною допомогою Медичного кабінету «Нейросвіт» лише 05 серпня 2019 року, тобто через два дні після ДТП, а тому зазначений висновок сам по собі не підтверджує факт отримання позивачем 03 серпня 2019 року тілесних ушкоджень внаслідок ДТП.

Копія постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 03.09.2019 року лише встановлює вину відповідача ОСОБА_3 у спричиненні ДТП, а не причинний зв`язок між ДТП та проходженням позивачем ОСОБА_1 лікування.

Оскільки позивачем не доведено причинного зв`язку між завданою шкодою та ДТП, і не надано доказів про те, що під час ДТП позивач отримала тілесні ушкодження, позовна вимога про відшкодування витрат, понесених на лікування в розмірі 3345, 10 грн., задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем також заявлено вимогу до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної ним шкоди в розмірі 37 241 грн. 75 коп., оскільки суми страхового відшкодування недостатньо для покриття реальної вартості ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля.

Позивачем надано докази на підтвердження завданих їй реальних збитків (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 76 146 грн. 32 коп., проте відповідачем не спростовано заявлений позивачем розмір шкоди будь-якими належними доказами.

Враховуючи те, що сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Капітал-СК» на користь позивача у розмірі 35 559,47 грн., є недостатньою для покриття реальної вартості ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу різниці між фактичним розміром шкоди (витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу) і стягнутим страховим відшкодуванням (вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля) у розмірі 35 559,47 грн. ( 76 146 грн. 32 коп. - 35 559 грн. 47 коп. = 40 586 грн. 85 коп.).

Однак, враховуючи вимоги ч.2 ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог та стягнути відшкодування у більшому розмірі, ніж заявлено позивачем в позовній заяві, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу і страховим відшкодуванням, яка визначена позивачем у позовній заяві та становить 37 241 грн. 75 коп.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 з відповідача ПрАТ «СК «Капітал-СК» 35 559 грн. 47 коп. - суму страхового відшкодування та з відповідача ОСОБА_3 - 37 241 грн. 75 коп. -різниці між фактичним розміром шкоди (витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу) та стягнутим страховим відшкодуванням.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на наведене вище уваги не звернув, належним чином не з`ясував зміст заявлених позовних вимог, не визначився з характером спірних правовідносин, у зв`язку з чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, про абсолютне право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступила від зазначеного висновку у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено витрати,пов`язані з розглядом справи, на правничу допомогу у розмірі 8000 грн., та проведення автотоварознавчого дослідження на суму 1300 грн., та сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн.,

Відповідно до частин 1 - 6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, повноваження адвоката Каплі А.С. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 6115/10 від 07 липня 2017 року, видане Радою адвокатів Київської області на підставі рішення № 51 від 7 липня 2017 року) як представника ОСОБА_1 підтверджується ордером серії АІ № 11024080 від 18.02.2020 року (а.с.6).

Представництво інтересів ОСОБА_1 здійснювалось адвокатом Капля А.С. на підставі договору про надання правової допомоги від 20.09.2019 року та додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 20.09.2019 року (а.с. 7-8).

Згідно з розрахунком фактичних витрат з надання правової допомоги ОСОБА_1. за договором від 20.09.2019 року, вартість послуг адвоката складає 8 000 грн. (а.с.10).

Оплата наданих послуг підтверджується квитанцією № 1 від 23 грудня 2019 року на суму 8000 грн. (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що розмір гонорару в розмірі 8 000 грн., заявлений на відшкодування витрат на професійну правничу є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених до кожного з них позовних вимог підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, на суму, що разом складає 2102 грн., витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме за правничу допомогу у розмірі 8 000 грн., та за проведення автотоварознавчого дослідження на суму 1300 грн.

Отже, з відповідача ПрАТ «Капітал-СК» на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у розмірі, пропорційному до суми задоволених позовних вимог - 5586 грн. 98 коп. (49 % ), а з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 пропорційно до суми задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати у розмірі 5815 грн. 02 коп. (51 % ).

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 ,- задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року - скасувати та прийняти постанову:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «КАПІТАЛ-СК», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Капітал-СК» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 35 559 грн. 47 коп. та судові витрати в сумі 5586 грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 37 241 грн. 75 коп. та судові витрати в сумі 5815 грн. 02 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Капітал - СК», ідентифікаційний код 32206908, адреса місцезнаходження м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, 4, офіс 214;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреси місць проживання: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Махлай Л.Д.