Житомирський апеляційний суд
Справа №274/563/14-ц Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т. І., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 274/563/14-ц за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця та бездіяльність начальника Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Корбута В.В. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою у якій просила поновити строк для її подання, визнати протиправними дії державних виконавці та бездіяльність начальника Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо не зняття арештів з майна боржника за постановами про арешт нерухомого майна № 47125212 від 06.04.2015, № 43022060 від 14.05.2014, № 51879592 від 06.08.2016, № б/н від 10.12.2009, серії АА № 211272 від 28.04.2010, по виконавчим провадженням, які завершені у 2017 році. Визнати незаконним та скасувати постанови про арешт нерухомого майна № 47125212 від 06.04.2015, № 43022060 від 14.05.2014, № 51879592 від 06.08.2016, № б/н від 10.12.2009, серії АА № 211272 від 28.04.2010, зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладений зазначеними постановами.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 січня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання скарги відмовлено. Скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а скаргу розглянути по суті. Вказує, що накладені арешти на її нерухоме майно незаконні та підлягають скасуванню. Зазначає, що судом не було враховано поважність причин пропуску такого строку.

До апеляційного суду відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин першої та другої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними нормами ЦПК України.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18) зроблено висновок, зокрема, про те, що стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей 339-341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 дізналась про бездіяльність державних виконавців щодо закриття виконавчих проваджень та не зняття державними виконавцями арештів у цих провадженнях у березні 2020 року з листа начальника Бердичівського МВДВС за №22949 від 27 лютого 2020 року.

Крім того, в скарзі ОСОБА_1 зазначила, що 27 липня 2020 року вона звернулася до Бердичівського МВДВС з листом, в якому просила зняти арешт з майна належного їй на праві власності. 15 жовтня 2020 року на її адресу надійшла відповідь з Бердичівського МВДВС за №13/59020, в якій було зазначено, що відкритих виконавчих проваджень відносно неї у відділі на виконання не перебуває, а арешти з її майна можуть бути зняті лише за рішенням суду

Звертаючись до суду із скаргою ОСОБА_1 просила поновити строк для її подання, визнати протиправними дії державних виконавців та бездіяльність начальника Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо не зняття арештів з майна боржника за постановами про арешт нерухомого майна № 47125212 від 06.04.2015, № 43022060 від 14.05.2014, № 51879592 від 06.08.2016, № б/н від 10.12.2009, серії АА № 211272 від 28.04.2010, по виконавчим провадженням, які завершені у 2017 році.

Отже, строк на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців про закриття виконавчих проваджень, не зняття державними виконавцями арештів у цих провадженнях розпочався у березні 2020 року та закінчився у квітні 2020 року ( оскільки конкретна дата отримання листа від 27.02.2020 в скарзі не зазначена ) та на бездіяльність начальника Бердичівського МВДВС про не зняття арештів з майна розпочався 16 жовтня 2020 року та закінчився 26 жовтня 2020 року. У той же час, скарга подана 04 січня 2021 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою, ОСОБА_1 посилається на те, що вона не отримувала постанов про відкриття виконавчих проваджень, накладення арешту та закінчення виконавчих проваджень.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду із скаргою та залишаючи скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця та бездіяльність начальника Бердичівського МВДВС без розгляду, суд першої інстанції, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та надавши належну правову оцінку наданим заявником доказам та заявленим ним доводам, правильно виходив із того, що вказана скарга подана з пропуском 10-денного строку на її подання та відсутні підстави для поновлення строку подачі скарги.

Встановлено, що звертаючись у січні 2021 року до суду із скаргою, ОСОБА_1 не додала до скарги копії постанов у виконавчих провадженнях, на які вона посилалася, як на підставу для поновлення пропущеного строку.

Разом з тим, відсутність у ОСОБА_1 копій постанов у виконавчих провадженнях, не позбавило її можливості подати скаргу до суду у січні 2021 року. Тому суд першої інстанції правильно вважав, що неотримання цих копій не перешкоджало ОСОБА_1 звернутись зі скаргою у десятиденний строк з дня, коли вона дізналася про порушення її права або свободи, тобто у березні- квітні 2020 року (на бездіяльність про закриття виконавчих проваджень та не зняття державними виконавцями арештів у цих провадженнях) та до 26.10.2020 включно (на бездіяльність начальника Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про не зняття арештів у цих провадженнях за поданою нею заявою).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що дізнавшись у березні 2020 року про закриття виконавчих проваджень та не зняття державними виконавцями арештів у цих провадженнях, ОСОБА_1 , будучи стороною виконавчого провадження, мала право та могла у березні- квітні 2020 року звернутись із заявою до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про надіслання їй копій постанови у цих провадженнях та отримати їх.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 не зазначила причин, які перешкоджали їй подати скаргу на бездіяльність начальника Бердичівського МВДВС у межах 10-денного строку після отримання 15 жовтня 2020 року листа за №13/59020 з відділу державної виконавчої служби.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно вважав, неотримання ОСОБА_1 постанов у виконавчих провадженнях, з одночасним нездійсненням нею дій, направлених на їх отримання, не може вважатись поважними причинами пропуску строку, встановленого для подання скарги.

Доводи скарги фактично зводяться до оскарження неправомірних дій державних виконавців та начальника Бердичівського МВДВС щодо відмови у зняті арешту з майна.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Тому, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді