Справа № 571/130/21
Провадження № 2/571/142/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

20 квітня 2021 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді - Качмар М.Я.,

з участю: секретаря судового засідання - Качановської О.Ф.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадженняв залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та трьох відсотків річних за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом вказаним вище, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 10 200 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 285 688,00 гривень 74 копійки заборгованості за договором позики та 502 долари США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 14060 гривень 37 копійок трьох відсотків річних.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 17.01.2019 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов якої позивачем передано у борг відповідачу 285 600,00 гривень, що є еквівалентом 10200 доларів США, з умовою їх повернення до 1 червня 2019 року. Однак зазначений обов`язок відповідачем не було виконано, кошти не повернуто.

Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27.01.2021 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Підготовче засідання призначено на 16.02.2021 року (а. с. 50).

16.02.2021 року ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 03.03.2021 року (а. с. 68).

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов, надавши пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позові.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подала відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без її участі до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою позивача та його представника вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 січня 2019 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір позики грошових коштів про те, що вона отримала в борг у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10 200 дол. США, які зобов`язується повернути до 1 червня 2019 року (а.с.16).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно положень ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тобто, за своєю суттю договір позики грошових коштів про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, наданий договір позики грошових коштів є документом, що підтверджують боргове зобов`язання ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 .

Як зазначав неодноразово Верховний Суд в своїх постановах, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

З матеріалів справи вбачається, що стороною відповідача у судовому засіданні не оспорювалися надані позивачем на підтвердження своїх вимог розписки підписані не нею.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України.

За ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засада; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦПК України, є підставою для визнання його недійсності.

Тлумачення норм ст.ст. 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.11.2020 року (справа № 154/3443/18) зазначив, що розписка позичальника є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Відповідно до ст. 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Так, положеннями ст.ст. 625, 629 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Розглядаючи справу № 459/3560/15-ц, Верховний Суд в постанові від 16.05.2018 року вказав, що відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням (Постанова від 04.07.2018 № 761/12665/14-ц Верховний Суд. Велика Палата)

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, доведені належними та обґрунтованими доказами.

Відповідачем ОСОБА_3 в свою чергу позовні вимоги не спростовані. Останньою не надано належних та достатніх доказів тому, що нею виконані боргові зобов`язання за договором позики від 17.01.2019 року.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням трьох процентів річних.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та трьох відсотків річних за договором позики- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10 200 (десять тисяч двісті) доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 285 688 (двісті вісімдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 74 копійки заборгованості за договором позики та 502 (п`ятсот два) долари США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 14060 (чотирнадцять тисяч шістдесят) гривень 37 копійок трьох відсотків річних.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3023 (три тисячі двадцять три) гривні 33 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дані паспорта: серія НОМЕР_2 , виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 08.12.2011 року.

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , дані паспорта: відсутні.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 20.04.2021 року.

Суддя М.Я.Качмар