Справа № 367/351/20
Провадження №6/367/76/2021
УХВАЛА

Іменем України

26 серпня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Бичок Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся боржник із заявою, в якій просить визнати судовий наказ, виданий Ірпінським міським судом Київської області 24 лютого 2020 року у справі №367/351/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовує тим, що 24 лютого 2020 року Ірпінським міським судом Київської області було видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 . Вказує, що обов`язок з виплати аліментів ним виконаний у повному обсязі, що підтверджується нотаріальною заявою самого стягувача за виконавчим документом. Таким чином, як вказує заявник, у нього відсутній обов`язок, закріплений судовим наказом щодо сплати аліментів, а тому зазначений судовий наказ має бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі.

У судове засідання стягувач ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути подану заяву за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як, у тому числі, судові накази.

Згідно із ч.ч.1-5 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як видно із матеріалів справи, 24 лютого 2020 року Ірпінським міським судом Київської області видано судовий наказ, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15).

Відповідно до заяви, засвідченої 10 липня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Лагодою О.С., реєстровий номер 1611, ОСОБА_2 вказала, що отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок аліментів на утримання спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 в сумі 1 292 640 гривень, що еквівалентно станом на дату підписання даної заяви 48 000 доларів США, а також зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_1 не має (а.с.26).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження,як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Наведені у ч.2 ст.432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 (провадження № 61-45337св18).

Згідно із ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обов`язок боржника щодо сплати аліментів припинений за домовленістю сторін, а тому приходить до висновку про задоволення поданої заяви.

Керуючись ст.ст. 173, 432 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Судовий наказ, виданий у справі № 367/351/20, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття визнати таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів із дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кравчук