Справа 522/5676/21
Провадження 2/522/6143/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28 квітня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Косіциної В.В. розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРСК" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 01347, згідно умов якого застраховано транспортний засіб MAZDA CX-5 (д.р.н. НОМЕР_1 ).

05.02.2019 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу MAZDA CX-5 (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керував ОСОБА_2 та транспортного засобу Тоyota YARIS (д.р.н. НОМЕР_2 ), яким керував ОСОБА_1 .

Винним у учиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2019 року у справі N 522/2783/19 визнано ОСОБА_1

ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК`АРКС» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування.

Позивач виплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування на загальну суму 65176,76 грн.

Позивач вважає, що до нього у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 внаслідок ДТП.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Тоyota YARIS (д.р.н. НОМЕР_2 ) була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА».

В рамках прямого врегулювання ПрАТ "УАСК "АСКА" було компенсовано страхове відшкодування в розмірі 23307,12 грн.

Позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 65176,75 грн., а ПрАТ "УАСК "АСКА" було компенсовано страхове відшкодування в розмірі 23307,12 грн., отже ціна позову становить 41869,63грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання в якому справу просив розглянути за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити, а також зазначив, що не заперечує проти заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про жень час та місце слухання повідомлявся належним чином та завчасно..

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вирішує дану справу на підставі наявних у нього даних та доказів (постановляє заочне рішення), якщо відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання; проте не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив. Позивач в свою чергу не заперечував проти винесення заочного рішення, а тому суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, вирішив розглянути справу заочно.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивача, викладеній в його заяві, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення, а саме для цього рішення 28 квітня 2021 року.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

05.07.2018 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 01347, згідно умов якого застраховано транспортний засіб MAZDA CX-5 (д.р.н. НОМЕР_1 ).

05.02.2019 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу MAZDA CX-5 (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керував ОСОБА_2 та транспортного засобу Тоyota YARIS (д.р.н. НОМЕР_2 ), яким керував ОСОБА_1 .

Винним у учиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2019 року у справі № 522/2783/19 визнано ОСОБА_1 .

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Тоyota YARIS (д.р.н. НОМЕР_2 ) була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» згідно полісу № АМ 6273579, відповідно до умов якого встановлений ліміт 100000грн.

В рамках прямого врегулювання ПрАТ "УАСК "АСКА" було компенсовано страхове відшкодування в розмірі 23307,12 грн.

На підставі страхового акту N ARX2529673 від 26.12.2019, ПрАТ "СК "АРКС" сплачено 65176,75 грн. страхового відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника, відповідно регрес - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" N 4 від 01 березня 2013 року згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права зокрема ст. 1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц (провадження N 14-176цс18) прийшла до висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст. 3,5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що обов`язок відшкодування вже виплаченого потерпілій особі страхового відшкодування у межах суми страхового відшкодування покладається на страховика особи, яка завдала шкоду.

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ6273579 сума збитку, завданого внаслідок ДТП, не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ "УАСК "АСКА", а тому вимоги позивача є необґрунтованим та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 979, 993, 1166, 1191 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 12, 13, 76, 82, 130, 133, 141, 223, 263-266 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРСК" - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст складено та підписано 28 квітня 2021 року.

Суддя: Косіцина В.В.

28.04.2021