Ухвала

31 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 127/19581/20

провадження № 61-13953ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дмитрійчук Анжеліка Анатоліївна на постанову Вінницького апеляційного суду від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дітей в розмірі 2 441,16 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на сина ОСОБА_3 , щомісячно в розмірі 800,00 грн та на сина ОСОБА_4 в розмірі 300,00 грн, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 466,67 грн.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 01 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року у частині стягнення фактично понесених додаткових витрат на дітей та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дітей в розмірі 34 326,38 грн.

Вирішено питання про розподілу судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 800 грн.

У серпні 2021 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дмитрійчук А. А., в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 01 липня 2021 року у частині стягнення фактично понесених додаткових витрат на дітей та залишити в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом позову у цій справі є стягнення додаткових витрат на утримання дітей, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дмитрійчук А. А., подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дмитрійчук Анжеліка Анатоліївна на постанову Вінницького апеляційного суду від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк