Справа № 635/4963/20
Провадження № 2/635/1113/2021
02 вересня 2021 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Назаренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Лещенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
учасники справи
представник позивача: Царук Андрій Іванович ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
третя особа Виконавчий комітет Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області,
13 серпня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 липня 1984 року, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Бочарніковою Г.Є., реєстровий №1736, на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . В будинку зареєстровані він, його син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_2 , яка не проживає за місцем реєстрації з жовтня 2018 року. Відповідач не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні будинку не приймає, особистих речей її в будинку не має, однак добровільно знятися з реєстрації вона не бажає. Перебування на реєстраційному обліку відповідача перешкоджає позивачу реалізовувати право власності належним йому нерухомим майном, він позбавлений можливості оформити субсидію та здійснювати інші юридично значимі дії. За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання.
На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 17 березня 2021 року року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням закрито. Призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, до судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Царук А.І. надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, проси розглянути справу за відсутності позивача та його представника, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Представник третьої особи Виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 17 липня 1984 року державним нотаріусом Другої Харківського району державної нотаріальної контори Бочарніковою Г.Є., реєстровий №1736.Проавол власності зареєстровано в КП «Харківське міжміське бюро технічної інвентаризації».
За вказаною адресою зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є донькою позивача, що підтверджується Довідкою виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області №810 від 20 липня 2020 року.
Факт реєстрації у спірному будинку відповідача ОСОБА_2 також підтверджується відомостями, отриманими судом в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області.
Згідно актів депутата виборчого округу №31 Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Образцової Л.М. від 16.10.2019, 19.03.2020, 10.06.2020, акту обстеження житлових умов від 10.06.2020, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але з жовтня 2018 року не проживає за місцем реєстрації.
Згідно наданої інформації Комунального некомерційного підприємства Пісочинської селищної ради «Центр первинної медичної допомоги №2 Харківського району» №373 від 08.08.2020, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 на медичному обслуговуванні в амбулаторії ЗПСМ смт. Коротич КНП «ЦПМД №2 Харківського району» не перебуває, декларацію про вибір лікаря не уклала.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.
Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Тобто, за змістом ст. 319 ЦК України власник сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права. Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.
Разом із тим, як вбачається зі змісту ст. 319 ЦК, обмеження права власності не підлягають розширеному тлумаченню.
Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.
Частиною першою 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи,зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач є донькою ОСОБА_1 . Вказані обставини не спростовані сторонами під час судового розгляду. Отже, відповідач ОСОБА_2 є членом сім`ї позивачів в розумінні ст. 156 ЖК України.
Згідно ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з жовтня 2018, перешкод у її проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено.
Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано.
Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджала відповідачу у користуванні спірним будинком, в матеріалах справи також відсутні.
Так, як вбачається з інформації Люботинського відділення Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області №34а/з/119-94/03-2020 від 08.07.2020, ОСОБА_2 в період з жовтня 2018 року по теперішній час до поліції із заявами чи повідомленнями про перешкоджання їй у користуванні та/або проживанні у житлі за адресою АДРЕСА_2 , не зверталася.
За положеннями ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подання позовної заяви судовий збір в сумі 840,00 гривень.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості, що не проголошуються:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання АДРЕСА_1 ;
представник позивача: Царук Андрій Іванович , АДРЕСА_3 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: невідомий, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання АДРЕСА_1 ;
третя особа Виконавчий комітет Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, місце знаходження Харківська область Харківський район, смт. Пісочин, пров. Транспортний, б. 2.
Повний текст рішення складено 06 вересня 2021 року.
Суддя О.В.Назаренко