Справа № 645/9573/15-ц
Провадження № 6/645/104/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Федорової О.В.

за участю секретаря судового засідання - Синьогуб А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Лиски П.О. про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по справі за позовом:

ОСОБА_2

до ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_1

ОСОБА_5

про стягнення процентів за договором позики, трьох процентів річних і неустойки, -

в с т а н о в и в:

Представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Лиска П.О. звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, по справі № 645/9573/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення процентів за договором позики, трьох процентів річних і неустойки, в якій просив суд визнати виконавчий лист № 645/9573/15-ц від 29.03.2016 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованості за Договором позики у вигляді гривневого еквіваленту процентів за користування відповідачами неповернутою частиною позичених коштів за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 81567,10 грн., інфляційних за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року в сумі 322072,08 грн., трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.215 року в сумі 19343,91 грн., таким, що не підлягає виконанню, в порядку ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

В обґрунтування заяви представник посилався на те, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року по справі № 645/9573/15 позов ОСОБА_2 задоволено частково, та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у вигляді гривневого еквіваленту процентів за користування відповідачами неповернутою частиною позичених коштів за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 81567,10 грн., інфляційних за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року в сумі 322072,08 грн., три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 19343,91 грн..

Постановою державного виконавця від 13.04.2016 року на підставі виконавчого листа № 645/9573/15-ц від 29.09.2016 було відкрито виконавче провадження № 50973134 на виконання Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року по справі № 645/9573/15, та Постановою заступника начальника відділу Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків ГТУЮ у Харківській області від 13.06.2017 року було звернено стягнення на заробітну плату боржника - ОСОБА_1 , який отримує дохід в ВАТ «ТУРБОАТОМ» у розмірі 20 % щомісячно.

На виконання вищевказаного судового рішення в ході виконавчого провадження № 50973134 із заробітної плати ОСОБА_1 було відраховано 19082,59 грн..

Постановою Харківського апеляційного суду від 17.10.2019 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в частині солідарного стягнення заборгованості за договором позики у вигляді гривневого еквіваленту відсотків за користування відповідачами неповернутою частиною позичених коштів за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 81567,10 грн. - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовлено. В частині стягнення інфляційних витрат за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року в сумі 322072,08 грн. та трьох відсотків річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 19343,91 грн. - змінено. Зменшено розмір інфляційних витрат за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року з 322072,08 грн. до 40 940,33 грн.. Зменшено розмір трьох відсотків річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року з 19343,91грн. до 5 845,33 грн..

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області було закінчено виконавче провадження № 50973134 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Посилаючись на те, що рішення, на підставі якого видавався виконавчий лист та на підставі якого було відкрито виконавче провадження було скасовано, що обумовлює наявність законних підстав для звернення до суду із вказаною заявою.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.04.2021 року заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Лиски П.О. про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Лиска П.О. повністю підтримав заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та просив суд її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, неявка сторін не перешкоджає розгляду вказаної заяви (ч. 3 ст. 432 ЦПК України).

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані представником заявника докази, суд встановив наступне.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року по справі № 645/9573/15 позов ОСОБА_2 задоволено частково, та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у вигляді гривневого еквіваленту процентів за користування відповідачами неповернутою частиною позичених коштів за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 81567,10 грн., інфляційних за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року в сумі 322072,08 грн., три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 19343,91 грн..

На виконання вказаного рішення Фрунзенським районним судом м. Харкова 29 березня 2016 року виданий виконавчий лист № 645/9573/15-ц.

На підставі виконавчого листа № 645/9573/15-ц від 29.03.2016 року за заявою стягувача ОСОБА_2 . Постановою державного виконавця від 13.04.2016 року було відкрито виконавче провадження № 50973134 на виконання Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року по справі № 645/9573/15.

Суд звертає увагу, що в Постанові про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2016 року державним виконавцем помилково зазначено невірну дату видачі виконавчого листа 29.09.2016 року.

В ході примусового виконання виконавчого листа № 645/9573/15-ц від 29.03.2016 року Постановою заступника начальника відділу Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків ГТУЮ у Харківській області від 13.06.2017 року було звернено стягнення на заробітну плату боржника - ОСОБА_1 , який отримував дохід в ВАТ «ТУРБОАТОМ» в розмірі 20 % щомісячно.

На виконання вищевказаного судового рішення в ході виконавчого провадження № 50973134 із заробітної плати ОСОБА_1 було відраховано 19082,59 грн..

Постановою Харківського апеляційного суду від 17.10.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діяв адвокат Лиска П.О., задоволено частково, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в частині солідарного стягнення заборгованості за договором позики у вигляді гривневого еквіваленту відсотків за користування відповідачами неповернутою частиною позичених коштів за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 81567,10 грн. - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовлено. В частині стягнення інфляційних витрат за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року в сумі 322072,08 грн. та трьох відсотків річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 19343,91 грн. - змінено. Зменшено розмір інфляційних витрат за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року з 322072,08 грн. до 40 940,33грн.. Зменшено розмір трьох відсотків річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року з 19343,91грн. до 5845,33 грн..

Постановою Верховного суду від 15.07.2020 року по справі № 645/9573/15-ц касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Лиска П.О., залишено без задоволення. Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову Харківського апеляційного суду від 17.10.2019 року залишено без змін.

Заявником до матеріалів справи надана засвідчена копія Постанови державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 15.11.2019 року ВП № 50973840, про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 645/9573/15-ц від 29.03.2016 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вказана Постанова від 15.11.2019 року мотивована тим, що до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла заява адвоката Лиски П.О., який діє в інтересах боржника ОСОБА_3 , щодо закінчення виконавчого провадження на підставі рішення суду. До заяви додано належним чином завірену копію рішення Харківського апеляційного суду м. Харкова від 17.10.2019 року по справі № 645/9573/15-ц, у якому суд постановляє скасувати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року по справі № 645/9573/15-ц.

Разом з тим, суд зазначає, що на підставі вищевказаного рішення апеляційної інстанції від 17.10.2019 року, яким частково скасовано, а частково змінено рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року по справі № 645/9573/15-ц, солідарному стягненню з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підлягає:

- розмір інфляційних витрат за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року в сумі 40 940,33грн.;

- розмір трьох відсотків річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 5845,33 грн..

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", рішення від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Згідно з положеннями ч. ч. 1 4 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

За змістом норми ст. 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення.

При цьому словосполучення «або з інших причин», застосоване у гіпотезі ч. 2 ст. 432 ЦПК України, не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Саме такі роз`яснення надано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Представником заявника додано до матеріалів справи належним чином засвідчене повідомлення Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області вихідний № 93671 від 09.06.2020 року, зі змісту якого вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження за № 50973134 стосовно ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованості за договором позики у вигляді процентів за користування частиною позичених коштів 81567,10 грн., інфляційних в сумі 322072,08 грн, 3 % річних від простроченої поверненням суми боргу 19343,91 грн.. 13.06.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Крім того, зазначено, що згідно даних АСВП до відділу надійшло 19082,59 грн., перераховано стягувачу 16668,56 грн., грошові кошти в розмірі 2414,03 грн. було повернуто на депозитний рахунок відділу, у зв`язку з недіючими реквізитами стягувача.

Суд бере до уваги, що після видачі виконавчого листа у справі № 645/9573/15-ц від 29.03.2016 року, рішенням Харківського апеляційного суду м. Харкова від 17.10.2019 року частково скасовано, а частково змінено рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року по справі № 645/9573/15-ц, та на користь стягувача ОСОБА_2 солідарному стягненню з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підлягає загальна сума в розмірі 46785,66 грн., у тому числі: інфляційні втрати в сумі 40940,33грн. та три відсотки річних від простроченої поверненням суми боргу в сумі 5845,33 грн..

Зважаючи на викладене, суд вважає можливим частково задовольнити заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Лиски П.О. та визнати виконавчий документ № 645/9573/15-ц від 29.03.2016 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованості за Договором позики у вигляді гривневого еквіваленту процентів за користування відповідачами неповернутою частиною позичених коштів за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 81567,10 грн., інфляційних за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року в сумі 281131,75 грн., трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.215 року в сумі 13298,58 грн., в порядку ч. 2 ст. 432 ЦПК України, тобто в тій частині виконавчого документу, виданого на виконання рішення суду, що частково скасовано та змінено апеляційною інстанцією.

З огляду на викладене, оцінивши надані представником заявника докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи заяви, суд дійшов висновку про те, що вимоги заяви представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Лиски П.О. про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 432 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Лиски П.О. про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати виконавчий документ № 645/9573/15-ц від 29.03.2016 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованості за Договором позики у вигляді гривневого еквіваленту процентів за користування відповідачами неповернутою частиною позичених коштів за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 81567,10 грн., інфляційних за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року в сумі 281131,75 грн., трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.215 року в сумі 13298,58 грн., в порядку ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 22.04.2021 року.

Суддя О.В. Федорова