Справа № 367/6794/20
Провадження №2/367/2836/2021
27 серпня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючої судді Саранюк Л. П.,
при секретарі Герус Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Ірпінський МВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації,-
Позивач звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Ірпінської міської ради народних депутатів № 106/1 від 23.04.1988 їй надано для проживання 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Позивач зазначає, що відповідно до вказаного рішення, квартира надавалась для проживання двох осіб - ОСОБА_1 та сина ОСОБА_4 .
16 вересня 1995 року, ОСОБА_4 , уклав шлюб з ОСОБА_2 .
Після укладення шлюбу ОСОБА_2 почала проживати разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в двокімнатній квартири, а пізніше і зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився онук позивача, ОСОБА_5 . Місце проживання онука було також зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
07 вересня 2004 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано.
Відразу, після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 виїхала з квартири та почала проживати у фактичних шлюбних відносинах з громадянином ОСОБА_6 в квартирі за його адресою: АДРЕСА_3 ,
Фактично, з 2004 року, ОСОБА_2 не проживала за адресою: АДРЕСА_2 .
З позовної заяви вбачиється, що згідно розпорядження Виконкому №12 від 30.01.1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , отримали у власність квартиру АДРЕСА_4 . Вказане підтверджується Свідоцтвом про право власності №113 від 03.02.1998 року.
Проте, рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2005 року вказане розпорядження та свідоцтво про право власності на квартиру було визнано недійсним та постановлено рішення про вселення ОСОБА_2 до квартири.
Відповідно до постанови державного виконавця від 24.12.2009 року вказане рішення було виконано, ОСОБА_2 було вселено в квартиру шляхом надання ключів від вхідних дверей.
Проте, незважаючи на вказане рішення ОСОБА_2 фактично продовжувала постійно проживати за адресою: АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народилась спільна донька - ОСОБА_3 .
З моменту народження ОСОБА_3 постійно проживала з батьками за адресою: АДРЕСА_3 .
Пізніше, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 почали фактично проживати за адресою: АДРЕСА_5 , де проживають і по теперішній час.
З невідомих позивачу причин, ОСОБА_2 25 вересня 2019 року зареєструвала місце проживання своєї доньки за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач звертає увагу суду на те, що ОСОБА_3 не є членом її сім`ї, вона жодного дня фактично не проживала у вищевказаній квартирі.
Крім того, позивач зазначає, що реєстрація місця проживання відповідачів, за адресою квартири, в якій вони фактично не проживають - порушує її права як особи, якій надавалась ця квартира для проживання, та яка проживає в цій квартирі.
Відповідачі не приймають участі в утриманні квартири, не сплачують комунальні послуги, хоча вартість деяких з них розраховується з кількості зареєстрованих в квартирі осіб. Відтак позивач змушена платити за осіб, які в квартирі не проживають.
Оскільки відповідачі зареєстровані в квартирі, вони є членами домогосподарства, тому позивач позбавлений права отримати житлову субсидію.
У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням 2-х кімнатною квартирою АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та публікацією оголошення про виклик на офіційному сайті «Судова влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
В судове засідання третя особа Ірпніський МВ ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київські області свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без представника Ірпніський МВ ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київські області.
В судове засідання третя особа ОСОБА_4 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
В судове засідання третя особа ОСОБА_5 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради народних депутатів №106/1 від 23.04.1988, надано 2-х кімнатну квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 на сім`ю із 2-х людей: ОСОБА_1 -заяавник, ОСОБА_4 - син заявника.
Згідно Довідки, виданої КП «УЖКГ «ІРПІНЬ», від 13.01.2020 №12 встановлено, що за адресою: квартира АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1953 р.н., ОСОБА_4 , 1972 р.н. - син, ОСОБА_7 , 2012 р.н. - онука, ОСОБА_5 , 1996 р.н. онук, ОСОБА_2 , 1975 р.н.- колишня невістка, ОСОБА_3 , 2006 р. н.- дочка колишньої невістки.
Згідно Акта депутата Ірпінської міської ради Ващенко В. М. від 02.11.2006 встановлено, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_2 , 1975 р.н., з вересня 2004 року фактично за вказаною адресою не проживає.
Згідно Акта депутата Ірпінської міської ради Михайлова С. І. від 09.06.2010 встановлено, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_2 , 1975 р.н., з 09.11.2009 року фактично за вказаною адресою не проживає.
Згідно Акта депутата Ірпінської міської ради Гачкова А. М. від 19.12.2011 встановлено, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_2 , 1975 р.н., з вересня 2004 року фактично за вказаною адресою не проживає.
Згідно Акта депутата Ірпінської міської ради Пащинського О. С. від 06.11.2019 встановлено, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_2 , 1975 р.н. та ОСОБА_3 , 2006 р.н., з 2006 року фактично за вказаною адресою не проживають.
Згідно Акта депутата Ірпінської міської ради Пащинського О. С. від 01.09.2020 встановлено, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_2 , 1975 р.н. та ОСОБА_3 , 2004 р.н., з 2006 року фактично за вказаною адресою не проживають.
Факт реєстрації відповідачів в квартирі належній позивачу порушує її право на вільне розпорядження і користування своїм майном, оскільки в квартирі він не проживає, житлом не користується, не бере участь в утриманні житла та оплаті житлово-комунальних послуг.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві ( рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства»)
Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Оскільки судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживає в квартирі АДРЕСА_4 , а тому вони є такими, що втратили право користування та розпорядження зазначеним житлом, що є підставою для задоволення позову.
Керуючись ст. 71-72 ЖК України, ст.41 Конституції України, ст.ст. ч.1 ст.16, ч.1 ст.319,ч.1 ст.321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 247, 263-268, 280, 282-283 ЦПК України суд,-, суд
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_7 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_7 .
Зняти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_7 .
Зняти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_7 .
Копію заочного рішення суду направити учасникам справи для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.П. Саранюк