Справа №751/3411/21
Провадження №4-с/751/19/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Ващиліна Т.В.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

суб`єкт оскарження Рівненський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представник заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії або бездіяльність Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

Встановив:

І. Стислий виклад позиції заявника

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою про визнання неправомірною бездіяльність Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), яка полягає у не знятті арештів, накладених в межах виконавчого провадження №49053013, зобов`язання зняти арешт, а також визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору (а.с.1-3).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2010 року видані виконавчі листи про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 129 642,39 грн. 30.01.2014 видані дублікати вищезазначених виконавчих листів, на підставі яких 28 жовтня 2015 року відкрито виконавче провадження №49053013 та винесено постанову про арешт всього майна ОСОБА_1 , а також накладено заборону на відчуження майна в межах виконавчого провадження та винесена постанова про стягнення виконавчого збору. 27.10.2016 виконавче провадження було завершене відповідно до п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що арешти з майна зняті не були. Крім того, ухвалою суду від 04.01.2021 року дані виконавчі листи визнано такими, що не підлягають виконанню. Разом з тим, на звернення до виконавчої служби із заявою про зняття арештів від Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) отримана відповідь, в якій відмовлено в знятті арештів. Вважає, вказану відмову незаконною, оскільки виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження, визнаний таким, що не підлягає.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника скаржника та представника третьої особи Зайчук О.О. надішли заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому представник скаржника просить скаргу задовольнити, а представник третьої особи проти задоволення не заперечує.

Суд, відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2021 року замінено у виконавчому провадженні ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова по справі 751/264/14 (6-1026/10) сторону виконавчого провадження стягувача на ОСОБА_2 (а.с.5-8). Разом з тим, виконавчі листи 751/264/14 (6-1026/10) визнані такими, що не підлягають виконанню.

Зі змісту відповіді Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 26.04.2021 №22593 вбачається, що згідно даних Електронного архіву АСВП, у відділі перебувало виконавче провадження №49053013 щодо виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова №751/264/14 від 09.07.2010 щодо стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 129 642,39 грн. 28.10.2025 накладено арешт на все майно боржника, про що державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження №49053013, а також винесена постанова про стягнення виконавчого збору в розмірі 12 964,23 грн. Виконавче провадження №49053013 завершено 27.10.2016 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення, а виконавчий документ повернуто стягувачу. Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено. Разом з тим, відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника, який застосований для повного та своєчасного виконання виконавчого листа №751/264/14 у виконавчому провадженні №49053013 (а.с. 9-11).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 447, ст. 451 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, і накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Як встановлено п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Судом було встановлено, що в Рівненському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження №49053013, яке завершене 27.10.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає обов`язку державного виконавця зняти арешт з майна боржника при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на цій підставі.

Так, за змістом ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника скасовується за таких підстав повернення виконавчого документа: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Тобто, при винесені державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, арешт майна не скасовується.

У зв`язку із чим, суд вважає, що дії Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у вигляді не зняття арешту майна боржника відповідають вимогам законодавства, а тому суд вважає за можливе відмовити у задоволенні вимоги щодо визнання незаконними дій та бездіяльності.

Разом з тим, суд відзначає, що арешт майна є заходом, направленим на примусове виконання рішень судів та інших органів. Тобто, такий захід застосовується державним/приватним виконавцем в інтересах стягувача з метою виконання судового рішення чи рішення інших органів, які підлягають примусовому виконанню.

Арешт майна є тимчасовим обмеженням прав боржника, яке повинно бути визначено певним строком. На думку суду, необмежене застосування заходу примусового виконання виконавчого документу може становити порушення права особи на вільне володіння своїм майном.

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.01.2021 року було здійснено заміну стягувача на ОСОБА_2 та виконавчі листи №751/264/14 (6-1026/10) визнані такими, що не підлягають виконанню.

Відомостей про перебування у виконавчій службі відкритих виконавчих проваджень, боржником в яких є скаржник, суду також надано не було.

На думку суду, існування арешту майна ОСОБА_1 в даний час не направлено на виконання рішення суду, а лише створює обмеження у вільному володінні майном.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе зобов`язати Рівненський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) провести дії щодо зняття арешту, який був накладений на майно ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №49053013 з примусового виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова №751/264/14 від 09.07.2010 щодо стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 129 642,39 грн.

Щодо вимоги скаржника визнати неправомірною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 27 ч. 7 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Як було з`ясовано в судовому засіданні, виконавче провадження №49053013 було відкрито 30 січня 2014 року. 28.05.2015 винесена постанова про стягнення виконавчого збору, який у відповідно до листа Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не сплачено. 04 січня 2021 року ухвалою суду виконавчі листи визнано такими, що не підлягають виконанню, що є підставою для закінчення виконавчого провадження.

На момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору, виконавче провадження №49053013 було чинне, виконавчі листи підлягали виконанню, а тому відсутні підстави для визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 . В свою чергу, вимог щодо повернення стягнутого виконавчого збору вказана скарга не містить.

Отже, суд дійшов до висновку, що в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 258-260, 448-450 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії або бездіяльність Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати Рівненський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) провести дії щодо зняття арешту, який був накладений на все майно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в межах виконавчого провадження №49053013.

В іншій частині скарги відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю. К. Овсієнко