Апеляційне провадження № 22-ц/824/8920/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м. Київ

Унікальний номер 760/6748/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Головачова Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 ,

на рішення Солом`янського районного суду м.Києва, ухваленого 8 жовтня 2020 року в приміщенні суду під головуванням судді Шереметьєвої Л.А., у справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 10 березня 2017 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір №ТКВ 05.07.2016 355-201, відповідно до умов якого останньому був наданий кредит у сумі 196 500,00 грн. на придбання транспортного засобу із терміном погашення не пізніше 09 березня 2024 року, а позичальник зобов`язався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору та відповідно до графіку, що був встановлений додатками до договору.

Оскільки умовами кредитного договору передбачено дострокове розірвання кредитного договору після закінчення строку, встановленого у вимозі банку, 04 лютого 2020 року відповідачу було надіслано вимогу про повернення кредитної заборгованості, яка залишена без виконання, та відтак позичальник зобов`язаний повернути всю заборгованість станом на 03 лютого 2020 року, і договір вважається достроково розірваним.

Тобто, строк дії договору змінився з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 03 лютого 2020 року виникла заборгованість у розмірі 175 562,54 грн., яка складається з:

-147 032,87 гр. - прострочена заборгованість;

-3 147,11 гр. - заборгованість по відсотках;

-25 382,56 гр. - пеня на суму простроченої заборгованості за період з 03 лютого 2019 року до 02 лютого 2020 року.

З огляду на викладене, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 175 562,54 грн. та судовий збір.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 8 жовтня 2020 року позовні вимоги банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку 175 562,54 грн. заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

До того ж, інформації щодо належного вручення позовної заяви та ухвали про відкриття провадження матеріали справи не містять. Вказане позбавило його права на належний захист та призвело до ухвалення незаконного рішення.

Позивач приховав від суду наявність Акту прийому-передачі транспортного засобу від 14.06.2019, згідно якого він передав банку предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором і таким чином задовольнив вимогу кредитора за рахунок заставленого майна.

При цьому, позивач надав гарантійний лист від 14.06.2019 в якому гарантував врегулювання заборгованості по кредитному договору.

Також до апеляційної скарги долучив копію протоколу № 458402 проведення електронних торгів від 02.01.2020.

Відзиву на апеляційну скаргу представником позивача до суду апеляційної інстанції в порядку статті 360 ЦПК України не подано.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, вважає його незаконним та необґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 березня 2017 року між сторонами був укладений кредитний договір №ТКВ 05.07.2.

Відповідно до ст. 2 Договору банк надав позичальнику кредит у сумі 196 500,00 грн. на придбання транспортного засобу із терміном погашення не пізніше 09 березня 2024 року, а позичальник зобов`язався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору та відповідно до графіку, що був встановлений додатками до договору.

За п. 2.1.2. Процентна ставка за користування Кредитом (фіксована) складає 20, 90 % річних.

З п. 12.3. вбачається, що при несплаті позичальником у встановлений цим Договором термін заборгованості по кредиту, процентах по кредиту, а також процентах за неправомірне користування кредитом, банк має право нарахувати та стягнути, а позичальник сплачує на вимогу банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені до дати припинення цих обставин, та нараховується щоденно.

За п. 6.1 Договору банк має право вимагати (в тому числі у судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов`язань з повернення кредиту за Договором у будь-якому з наступних випадків істотного порушення позичальником зобов`язань за Договором.

При цьому, зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати отримання ним відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено протягом 20 календарних днів з дати отримання вимоги.

04 лютого 2020 року на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимога № 3164/70 від 04 лютого 2020 року про повне погашення кредиту.

Вказана вимога відповідачем виконана не була.

З матеріалів справи вбачається, що до апеляційної скарги відповідачем додано копію Акту прийому-передачі транспортного засобу від 14.06.2019; копію гарантійного листа від 14.06.2019; роздруківку з інтернет-сайту щодо вартості автомобіля; роздруківку протоколу № 458402 проведення електронних торгів; роздруківку руху проведення торгів.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина перша статті 277 ЦПК України).

Вирішуючи питання про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні, суд першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження від 30 березня 2020 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи визначено проводити без повідомлення сторін. Роз`яснено право відповідачу подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в строк для подання відзиву, а позивачу - не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву.

Згідно з положенням п. 3 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення в поштовому відділенні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження чи перебування, повідомленою цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що копію позовної заяви разом з додатками було направлено на адресу відповідача 07.04.2020 року.

Однак до суду повернуто зворотнє поштове повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу з зазначенням: «вкладено в абонентську скриньку».

Повторно відповідачу направлено судову повістку-повідомлення на 08.10.2020 на 10-00 год. 17.09.2020 (ас.31).

Проте вказаний конверт повернувся на адресу суду без вручення із заначенням причин невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» (ас.34).

Тобто підтвердження вручення відповідачу позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі матеріали справи не містять, як і не містять доказів отримання відповідачем судової повістки, що позбавило його права на захист у вказаній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з викладеного, апеляційним судом прийнято докази від представника відповідача на стадії апеляційного розгляду, оскільки відповідач належним чином не повідомлявся про розгляд справи в суді першої інстанції, не отримував позовної заяви та копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

Відповідно до п.2.1.4 кредитного договору № ТКФ 05.07.2 від 10.03.2017 Цільове використання кредиту - придбання транспортного засобу згідно договору купівлі-продажу, укладеного між позичальником та ТОВ «Віді-Автомаркет» № 12/16/8.60/047-17 від 07.02.2017 - Ssang YongActyon, 2011 року випуску, колір - білий, державний номер - НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 , тип - Загальний легковий універсал - В (свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_3 , видане - Центром 8043 від 09.03.2017) (ас.7).

Вказаний же автомобіль і є предметом за стави за п.2.1.11 вказаного договору (ас.7 зворот).

Відповідно до наданого відповідачем Акут прийому-передачі транспортного засобу від 14.06.2019 АТ «ТАСКОМБАНК» в особі Покоєвича А.О. з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони уклали цей акт про те, що позичальник передав, а заставодержатель прийняв транспортний засіб - Універслав - В, марки Ssang Yong, модель Actyon, 2011 року випуску, більго кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 (ас.53).

Гарантійним листом за підписом директора Департаменту проблемних активів А.О.Покоєвич від 14.06.2019 Ат «ТАСКОМБАНК» гарантував врегулювання заборгованості по кредитному договору № ТКФ 05.07.2 від 10.03.2017 у випадку добровільної реалізації за ціною погодженою з АТ «ТАСКОМБАНК» (ас.55).

Як вбачається з протоколу № 458402 проведення електронних торгів від 02.01.2020 реєстраційний номер лота 395855, транспортний засіб Ssang YongActyon, 2011 року випуску, № кузову НОМЕР_2 , державний номер - НОМЕР_1 , продано за 151000 грн, учаснику 17 2020-01-02 18:22:20 (ас.63-70).

Як вбачається, позивачу було передано автомобіль, який є предметом застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Автомобіль, який є предметом застави було передано банку позичальником.

Саме від волі позивача залежала реалізація предмета застави та внесення виручених коштів на покриття заборгованості за кредитним договором. У разі недостатності суми, вирученої від продажу автомобіля позивач міг би заявити вимогу про стягнення суми, яка залишилася непогашеною, від суми, визначеної розрахунком заборгованості.

Як вбачається, предмет застави реалізовано 02.01.2020, з вимогою про дострокове погашення заборгованості направлено відповідачу 04.02.2020, тобто після використання банком свого права на реалізацію заставленого майна з подальшим погашенням заборгованості за кредитним договором.

Законодавством встановлено правову природу застави - як способу забезпечення зобов`язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

З огляду на що, за вказаних обставин вимоги позивача про стягнення з позичальника суми боргу, в погашення якої звернуто стягнення на предмет застави є неправомірними.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 2,3 частини 1, частини 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь відповідача з позивача підлягає до стягнення судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 5955,00 грн.

В зв`язку з тим, що ціна позову в справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Соломянського районного суду м.Києва від 8 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 5955 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді: