Справа № 415/3502/19
Провадження № 22-ц/810/517/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н. В.,

суддів: Кострицького В. В., Назарової М. В.,

за участю секретаря

судового засідання Сінько А. І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в спрощеному провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22 квітня 2021 року, ухваленого Лисичанським міським судом Луганської області у складі судді Калмикової Ю. О., в приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором зі спадкоємця,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором зі спадкоємця у розмірі 13881,45 грн, який обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.07.2011 ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.02.2016. Спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття спадщини у строк з 28.01.2016 по 28.07.2016. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , про що свідчать копії паспортів останніх, де адресою реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 . На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 15.06.2016 була направлена претензія кредитора до Другої Лисичанської державної нотаріальної контори. 29.07.2016 позивачем було отримано відповідь Другої Лисичанської державної нотаріальної контори. Таким чином відповідачка прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відповідачка не відмовилась від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме шість місяців від дня відкриття спадщини. 03.03.2019 до спадкоємиці ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, відповідно до якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 18.07.2011 становила 13881,45 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 4815,22 грн та заборгованості за відсотками у сумі 9066,22 грн. Оскільки з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, враховуючи приписи ст. ст. 1281, 1282 ЦК України позивачем на адресу відповідної нотаріальної контори та відповідача направлялись претензії кредитора, які не були задоволені, позивач просив суд першої інстанції стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.07.2011 у розмірі 13881,45 грн та судовий збір.

Заочним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 22 квітня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором зі спадкоємця відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на його незаконність, на неповне, невсебічне та необ`єктивне дослідження всіх обставин справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до необґрунтованого і незаконного рішення, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задовольнити.

Доводами апеляційної скарги є те, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника і відповідача, де адресою реєстрації вказано: АДРЕСА_1 . Крім того вказана обставина встановлена судом та відповідачем не спростована. Жодних доказів того, що відповідач не мешкав разом з позичальником за адресою своєї реєстрації на момент відкриття спадщини матеріали справи не містять. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. АТ КБ «Приватбанк», як кредитор спадкодавця, самостійно не мав можливості встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, оцінити їх у грошовому еквіваленті, тому при встановленні факту відсутності такої інформації, для повного і всебічного з`ясування обставин справи, суд повинен був самостійно встановити дану інформацію. Відповідачем не надано доказів тому, що на час відкриття спадщини він не проживав разом зі спадкодавцем або доказів відмови від отримання спадщини, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту, зокрема не надано витягів з реєстру рухомого та нерухомого майна щодо відсутності у власності позичальника майна, отже на ньому лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 31.08.2021 не з`явився, належним чином і в установленому законом порядку повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з довідкою про причини повернення на поштовому конверті рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки на 31.08.2021 не вручено ОСОБА_1 з причини «адресат відсутній за вказаною адресою».

Таким чином ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відмовляючи АТ КБ «Приватбанк» у позові до ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів наявності спадкової маси та її вартості, доказів, підтверджуючих, що відповідач є спадкоємцем померлої за законом, не підтверджений факт того, що на час смерті позичальника він залишався зареєстрованим з відповідачем за однією адресою, адже завірення копії паспорту позичальника здійснено на час підписання анкети-заяви, натомість померла вона 28.01.2016.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Переглядаючи рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зауважує наступне.

Судом встановлено, що згідно з заявою № б/н від 18.07.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 18.07.2011 загальна сума заборгованості станом на 20.01.2018 становить 13881,45 грн, яка складається з наступного: 4815,23 грн - заборгованість за кредитом; 9066,22 грн - заборгованість за відсотками.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.03.2016, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, про що зроблено відповідний актовий запис №188.

15.06.2016 позивачем направлено претензію кредитора № SAMDN6188 до Другої Лисичанської державної нотаріальної контори.

Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №61959931 від 06.10.2020, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , Другою Лисичанською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №59268449, номер у нотаріуса 43/2016, дата реєстрації 22.07.2016 року.

08.01.2019 АТ КБ «Приватбанк» направив ОСОБА_1 лист претензію № SAMDN6188, згідно якого АТ КБ «Приватбанк» пред`явив свої вимоги до відповідача про сплату заборгованості за кредитним договором б/н від 18.07.2011.

Згідно з повідомленнями №450/01-09 від 17.09.2020 та №500/01-09 від 06.10.2020 Лисичанської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа №43/2016 у Другій Лисичанській державній нотаріальній конторі.

Згідно з листом №205/01-16 від 23.10.2020, наданим Другою Державною нотаріальною конторою Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що спадкова справа №43/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заведена на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «Приватбанк». Спадкоємці померлої ОСОБА_2 з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше.

При цьому, стаття 1281 ЦК України визначає, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що матеріалами справи підтверджено наявність кредитних зобов`язань між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 відповідно до договору б/н від 18.07.2011.

На обґрунтування того, що відповідач є спадкоємцем за померлим позичальником, Банком надані копії паспортів позичальника та відповідача.

Позиція Банку зводиться до того, що оскільки відповідач та померлий позичальник були зареєстровані за однією адресою, відтак відповідач прийняв спадщину за спадкодавцем.

Між тим, належних доказів тому, що ОСОБА_1 є спадкоємицею померлої ОСОБА_2 позивачем не надано. Не містять таких доказів і матеріали справи.

До того ж, сам факт реєстрації відповідача ОСОБА_1 за адресою реєстрації померлої ОСОБА_2 не робить її спадкоємцем.

Суд, дотримуючись принципу диспозитивності розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, що позбавляє його за власною ініціативою збирати докази.

Обов`язок доведення обставин, на які особа посилається, як на підставу своїх вимог покладається саме на цю особу.

Натомість, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник, АТ КБ «ПриватБанк» не вказував про те, що суд першої інстанції не роз`яснив йому право заявити клопотання про витребування доказів, а зазначав про те, що суд сам зобов`язаний був з`ясувати обставини справи та витребувати необхідні докази, що суперечить основоположним принципам змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про недоведеність обставин спадкоємства відповідачки після боржника та розміру спадкового майна. Зазначений висновок суду відповідає вимогам процесуального права та принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з наведеного та враховуючи межі доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що доводи скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, у зв`язку з чим оскаржене рішення належить залишити без змін.

Враховуючи, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в апеляційному суді.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 03 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді: