У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Лісовська О.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у тому числі, поділ квартири АДРЕСА_1 .

01.09.2021 року до суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та заборони вчиняти певні дії. Заява мотивована тим, що відповідач неодноразово зазначав про те, що має намір продати квартиру, а тому на даний час існує реальна загроза його відчуження, що у подальшому можу утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред"явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Письмова заява позивачки про забезпечення позову повністю відповідає вимогам діючого цивільно-процесуального законодавства та Закону України "Про судовий збір".

Як вбачається з письмових матеріалів справи, предметом позову є, у тому числі, поділ спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстрована за відповідачем.

У письмовій заяві позивачка вказує, як підставу для накладення арешту, те, що існує реальна загроза відчуження відповідачем спірного нерухомого майна, а тому невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому зробити неможливим чи ускладненим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Зважаючи на викладене та наявність відповідних доказів, що підтверджують належність відповідачу квартири, суддя вважає, що заява позивача в частині накладення арешту на квартиру підлягає задоволенню.

Суд вважає, що вказані заходи забезпечення позову повністю відповідають предмету та ціні позову, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а також такі заходи не потягнуть негативні наслідки для відповідача.

Що стосується заяви позивачки в частині заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо спірної квартири, то суддя вважає дані вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки у заяві відсутнє коло осіб, яким слід заборони вчиняти певні дії. Крім того, суддею задоволено заяву у частині накладення арешту на квартиру. Суд вважає, що даного виду забезпечення достатньо для забезпечення всіх ризиків, пов`язаних із можливим відчуженням спірного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову - задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Копію ухвали направити на виконання до Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відомості про учасників справи:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа - ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя О.В.Лісовська