Справа № 301/379/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2021 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю відповідачки ОСОБА_1 , представників сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання другого з подружжя,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся в Іршавський районний суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на своє утримання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 08 вересня 2001 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іршавського районного суду від 27.01.2021 року розірвано. Через різні погляди на життя та хворобу позивача, відповідачка фактично виселила його з їхнього будинку і спільне життя сторін припинилося. На теперішній час позивач не працює, є інвалідом ІІ групи внаслідок ампутації ноги, інших джерел доходів, окрім пенсії по інвалідності, він не має, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідачка ОСОБА_1 матеріальної допомоги позивачу не надавала і не надає попри те, що на неї покладено обов`язок по його утриманню у зв`язку з втратою ним працездатності. Вона має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки постійно працює за кордоном та за межами області.

Просив позов задовольнити та зобов`язати відповідачку до сплати аліментів на його утримання у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно.

Ухвалою Іршавського районного суду від 03.03.2021 року відкрито провадження у даній справі та справу призначено до судового розгляду на 26.03.2021 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_4 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив, поважність неявки не підтвердив (а.с. 39).

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Пояснив, що позивач під час шлюбу втратив працездатність, є інвалідом 2 групи, тому ніяких доходів не має. Відповідачка ОСОБА_1 не надає позивачу жодної матеріальної допомоги, незважаючи на те, що це є її обов`язком і вона має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки працює як за межами області, так і за межами України. Молодший син проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Пояснила, що не проживає з позивачем протягом останніх п`яти років. За позовом позивача шлюб сторін розірвано, а також її зобов`язано до сплати аліментів на утримання молодшого сина. Про вказане рішення суду вона дізналася тільки згодом. З позивачем проживає тільки їх повнолітній син, а двоє неповнолітніх дітей проживають з нею та перебувають на її утриманні. Вона постійного місця роботи не має, заробляє тимчасовими заробітками, працює сезонним робітником. Саме зі своїх доходів вона утримує двох неповнолітніх дітей. Можливості сплачувати аліменти на утримання колишнього чоловіка у неї не має.

Представник відповідачки ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Вважав, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки не доведено, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідачка має можливість надавати таку допомогу. Відповідачка не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає у задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст. 12, 13 ЦПК України).

Сторони зареєстрували шлюб 08 вересня 2001 року у виконавчому комітеті Луківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом №4 (а.с.4).

Рішенням Іршавського районного суду від 27.01.2021 року шлюб між сторонами розірвано та присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення повноліття, починаючи з 15.12.2020 року. Вказане заочне рішення суду набрало законної сили 01 березня 2021 року.

Відповідно до ч.1-ч.3 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу; непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до ч.4 ст.75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Позивач ОСОБА_4 є непрацездатним. З 20 лютого 2018 року позивачу встановлена друга група інвалідності по опорно-руховому апарату загального захворювання, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №438 від 20.02.2018 року серії АВ №0932042 від 20.02.2018 року (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 отримує державну соціальну допомогу як інвалід ІІ групи.

Щомісячний розмір державної соціальної допомоги позивачу як інваліду ІІ групи становить: з вересня 2020 року 1712 грн., а з грудня 2020 року 1769 грн. Дана обставина підтверджується довідкою УСЗН Хустської РДА (відділення №1 м. Іршава) №40 від 01.03.2021 року (а.с.17).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено на 2020 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» також установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність також становить з 1 січня - 1769 гривень.

Отже, ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи загального захворювання, інвалідність була встановлена у період перебування у шлюбі з відповідачкою, однак, він отримує державну соціальну допомогу як особа, яка втратила працездатність, в розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому його не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України.

Згідно акту огляду медико-соціальною експертною комісією №438 від 20.02.2018 року, ОСОБА_4 може працювати за фахом. З пояснень представника позивача вбачається, що ОСОБА_4 за фахом є електриком, однак, він ніде не працює.

Крім того, з відповідачки щомісяця стягуються аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина в розмірі 2000 грн.

Відомостей про розмір доходів відповідачки ОСОБА_1 , а також доказів того, що вона працює за кордоном та має змогу надавати матеріальну допомогу непрацездатному позивачу, суду надано не було.

З пояснень відповідачки вбачається, що вона постійного місця роботи не має, заробляє тимчасовими заробітками, працює сезонним робітником, тому її доходи є нестабільними, нерегулярними та низькими. Саме зі своїх доходів відповідачка утримує двох неповнолітніх дітей: дочку 2003 року народження та сина 2011 року народження, які на даний час проживають з відповідачкою. Дана обставина підтверджується довідкою Довжанської сільради №142 від 06.04.2021 року (а.с.43). З пояснення відповідачки вбачається, що молодший син 2011 року народження проживав з батьком на час її виїзду на заробітки, однак, вона утримувала матеріально обох неповнолітніх дітей. На даний час з позивачем проживає тільки їх повнолітній син.

Відповідно до ст. 80 СК України, розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно довідки виконкому Луківської сільської ради №687 від 30.11.2020 року (а.с.9), разом з позивачем проживає повнолітній син сторін ОСОБА_6 2002 року народження та мати позивача - ОСОБА_7 .

Доказів про те, що інші члени сім`ї не можуть надавати позивачу матеріальну допомогу до позову також не додано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 не доведена належними доказами, тому такі задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 75, 76 СК України, ст.ст. 81, 89, 263-264, 274 ЦПК України,

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання другого з подружжя відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2021 року.

Головуюча : М. О. Пітерських