БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1085/19
Провадження № 2/730/43/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2021 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

представника позивача - адвоката Биковця В.В.

представника відповідача - адвоката Руденка С.А.

третьої особи - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Ічнянський завод сухого молока та масла», третя особа ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» на його користь матеріальну шкоду в розмірі 799948,45 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 08 жовтня 2016 року поблизу м. Борзна Чернігівської області ОСОБА_1 , перебуваючи в трудових відносинах з ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» та керуючи належним товариству автомобілем марки «ГАЗ-53», д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, допустивши зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом «Кьогель», д.н.з. НОМЕР_3 , власником яких є позивач, внаслідок чого пасажир автомобіля «ГАЗ-53» ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а транспортні засоби позивача зазнали технічних пошкоджень. Матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 849155,92 грн, а напівпричепа «Кьогель», д.н.з. НОМЕР_3 , - 50792,53 грн. Оскільки розмір заподіяного позивачу матеріального збитку перевищує встановлений ліміт відшкодування страхової компанії відповідача «ПРОВІДНА» (100000 грн), то в силу вимог ст.1194 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 799948,45 грн (849155,92 + 50792,53 - 100000).

Представник позивача в судовому засіданні 19 квітня 2021 року надав заяву, в якій просить поновити строк на її подачу та з урахуванням висновків проведеної по справі додаткової судової автотоварознавчої експертизи зменшує розмір завданого збитку по сідельному тягачу до 654731,01 грн та збільшує розмір матеріального збитку по напівпричепу до 76058,41 грн, визначаючи загальну суму матеріальної шкоди за мінусом страхового відшкодування в 630789,42 грн, а також клопоче про повернення надлишково переплаченого судового збору в сумі 1691,55 грн.

Представник відповідача та третя особа в судовому засіданні не заперечували проти прийняття до розгляду зазначеної уточнюючої заяви представника позивача.

Оскільки первинна та додаткова судові автотоварознавчі експертизи проводилися під час розгляду справи по суті й саме після надходження висновків цих експертиз у сторони позивача виникла практична можливість реалізації права на зменшення-збільшення розміру позовних вимог, чого не заперечують інші учасники справи, то з огляду на положення ст.127 ЦПК України суд вважає за можливе поновити позивачу передбачений п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України процесуальний строк на подачу заяви про уточнення розміру позовних вимог та прийняти її до розгляду; при цьому, суд зважує на ту обставину, що представником позивача виконані вимоги ч.5 ст.49 ЦПК України щодо направлення копії вказаної заяви іншим учасникам справи.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Погоджується, що внаслідок ДТП сідельний тягач «DAIMLER CHRAYSLER 934.03», д.н.з. НОМЕР_2 , слід вважати фізично знищеним, оскільки вартість його відновлювального ремонту значно перевищує ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження, в зв`язку з чим його ремонт економічно необгрунтований. Пошкоджений внаслідок ДТП напівпричеп бортовий «KOGEL SN24», д.н.з. НОМЕР_3 , може бути відновлений шляхом проведення відповідних ремонтних робіт. З огляду на ці обставини та положення п.14, 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вважає за можливе визначити матеріальний збиток внаслідок пошкодження в ДТП сідельного тягача в розмірі його ринкової вартості на момент ДТП - 654731,01 грн, а матеріальний збиток внаслідок пошкодження в ДТП напівпричепа в розмірі - 76058,41 грн, а всього за вирахуванням ліміту страхового відшкодування (100 тис. грн) - 630789,42 грн. Також не заперечує, що після сплати відповідачем позивачу матеріальних збитків пошкоджений сідельний тягач, який не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, повинен бути переданий відповідачу.

Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав частково, оскільки сторона позивача обрала різний підхід до оцінки вартості завданої матеріальної шкоди: по сідельному тягачу - на момент ДТП, а по напівпричепу - на час проведення експертизи. В зв`язку з цим, просить у судовому рішенні застосувати такий підхід до визначення розміру матеріального збитку пошкоджених внаслідок ДТП транспортних засобів, який би відповідав вимогам чинного законодавства, а також передати наявний у позивача сідельний тягач у власність відповідача після відшкодування ним присудженої суми матеріальних збитків. Зазначив, що не заперечує факту та обставин завдання позивачу матеріальної шкоди внаслідок ДТП під час виконання працівником їх підприємства ОСОБА_1 трудових обов`язків на службовому автомобілі.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні з позовом погодився частково, підтримавши позицію представника відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, допитавши експерта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За загальним правилом, установленим ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Проте не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки у зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така

особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися.

Приписами ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено в судовому засіданні й вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 08 жовтня 2016 року близько 15-25 години, перебуваючи в трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Ічнянський завод сухого молока та масла», яке в подальшому змінило найменування (тип акціонерного товариства) на Приватне акціонерне товариство «Ічнянський завод сухого молока та масла», під час виконання трудових обов`язків та керуючи належним товариству автомобілем марки «ГАЗ-5312», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи рух на 93км автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ в напрямку м. Глухів Сумської області, в порушення вимог п.2.3(б), 2.9(б), 10.1 Правил дорожнього руху заснув за кермом, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з належним ОСОБА_2 автомобілем марки «DAIMLER CHRAYSLER 934.03», д.н.з. НОМЕР_2 , з бортовим напівпричепом «KOGEL SN24», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля марки «ГАЗ-5312», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а транспортні засоби - механічні пошкодження.

Зазначені обставини та винуватість ОСОБА_1 в скоєнні даної ДТП під час виконання трудових обов`язків не оспорюються учасниками справи та підтверджуються копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, матеріалами кримінального провадження №0000586 від 08.10.2016р. за ч.1 ст.286 КК України, ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з потерпілим ОСОБА_3 та кримінальне провадження закрито.

Відтак, з огляду на положення ст.1172, 1187, 1188 ЦК України, п.4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (далі - постанова Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р.), п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - постанова Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013р.) ПрАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» як володілець джерела підвищеної небезпеки (автомобіля марки «ГАЗ-5312», д.н.з. НОМЕР_1 ) та роботодавець водія ОСОБА_1 , який керував цим транспортним засобом під час виконання трудових обов`язків з товариством і є винуватцем ДТП, має нести цивільно-правову відповідальність перед ОСОБА_2 як власником пошкоджених автомобіля з напівпричепом.

Визначаючи ж розмір матеріальних збитків, який має бути стягнуто з відповідача на користь позивача і про який сторони не дійшли добровільної згоди, суд виходить з наступного.

За змістом положень ч.1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідальність ПрАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» як власника автомобіля марки «ГАЗ-5312», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП була застрахована за полісом №АЕ/7272683 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в 100 000 грн при нульовій франшизі.

В зв`язку з цим та з огляду на положення ст.1194 ЦК України, правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц обсяг відповідальності страхувальника ПрАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» обмежується різницею між фактичним розміром завданої шкоди і лімітом страхової суми, тобто в даному випадку - в разі настання збитків у сумі, що перевищує 100 000 грн.

Представник позивача в заяві про уточнення позовних вимог (зменшення суми по сідельному тягачу та збільшення суми по напівпричепу) в основу свого розрахунку розміру матеріальної шкоди послався на висновки додаткової судової автотоварознавчої експертизи, скориставшись тим самим своїм диспозитивним правом, передбаченим ст.13 ЦПК України.

За висновками первинної судової автотоварознавчої експертизи №12 від 21.09.2020р. вартість матеріального збитку (шкоди), завданого (ї) ОСОБА_2 як власнику КТЗ сідельного тягача «DAIMLER CHRYSLER 934.03», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 08 жовтня 2016 року, на дату проведення експертизи (17.09.2020р.) може становити 565764,34 грн. Визначити вартість матеріального збитку (шкоди), завданого (ї) ОСОБА_2 як власнику напівпричепа бортового «KOGEL SN24», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок ДТП на дату проведення експертизи не представляється можливим. Визначити вартість утилізації належного ОСОБА_2 . КТЗ сідельного тягача «DAIMLER CHRYSLER 934.03», д.н.з. НОМЕР_2 , на дату проведення експертизи не представляється за можливе, оскільки в розпорядженні експерта відсутня необхідна інформація щодо повного переліку технічно-справних складників, ваги металобрухту, що залишився, рівня «засміченості» КТЗ (неметалічні компоненти), даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані.

Згідно висновків додаткової судової автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/125-21/154-АВ від 11.03.2021р. вартість матеріального збитку (шкоди), завданого (ї) ОСОБА_2 як власнику КТЗ сідельного тягача «DAIMLER CHRYSLER 934.03», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 08 жовтня 2016 року, станом на 08.10.2016р. може становити 654731,01 грн. Вартість матеріального збитку (шкоди), завданого (ї) ОСОБА_2 як власнику напівпричепа бортового «KOGEL SN24», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, яка сталася 08 жовтня 2016 року, станом на 08.10.2016р. може становити 50568,24 грн. Ринкова вартість належного ОСОБА_2 . КТЗ сідельного тягача «DAIMLER CHRYSLER 934.03», д.н.з. НОМЕР_2 , в пошкодженому стані станом на 08.10.2016р. може становити 214933,71 грн. Вартість матеріального збитку (шкоди), завданого (ї) ОСОБА_2 як власнику напівпричепа бортового «KOGEL SN24», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, яка сталася 08 жовтня 2016 року, станом на момент проведення експертизи (09.03.2021р.) може становити 76058,41 грн.

Як вже вище зазначалось, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст.1192 ЦК України)

Разом з тим, відповідно до п.15 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013р.якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно матеріалів додаткової судової автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту сідельного тягача «DAIMLER CHRYSLER 934.03», д.н.з. НОМЕР_2 , значно перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження (1303511,60 > 654731,01), власник даного автомобіля в особі представника позивача в судовому засіданні погодився з визнанням цього транспортного засобу фізично знищеним, оскільки його ремонт економічно необгрунтований, повідомив про відсутність доказів на підтвердження витрат з евакуації сідельного тягача з місця ДТП.

Тому, з огляду на вказані обставини, суд погоджується з доводами представника позивача щодо визначення розміру матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 внаслідок пошкодження сідельного тягача «DAIMLER CHRYSLER 934.03», д.н.з. НОМЕР_2 , виходячи з ринкової вартості цього транспортного засобу на момент ДТП, тобто в сумі 654731,01 грн.

Водночас, посилання представника відповідача на вартість матеріального збитку від пошкодження зазначеного автомобіля в сумі 565764,34 грн, яка наведена у висновку первинної судової автотоварознавчої експертизи, не заслуговують на увагу, оскільки ця величина обрахована експертом на дату проведення експертизи (17.09.2020р.), а не на момент пошкодження транспортного засобу, як то має бути у відповідності до п.15 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013р.

Висновки звітів про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №054/07/17, №055/07/17 від 10.07.2017р., здійснених суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , суд з огляду на приписи ст.76-78 ЦПК України не вважає належними та допустимими доказами по справі, оскільки не є висновками експерта.

Крім того, згідно з п.9 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р., п.14 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013р.,ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Відтак, зважаючи на місцезнаходження в позивача пошкодженого сідельного тягача «DAIMLER CHRYSLER 934.03», д.н.з. НОМЕР_2 , який не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність (згідно висновку додаткової судової автотоварознавчої експертизи його ринкова вартість в пошкодженому стані на 08.10.2016р. становить 214933,71 грн), то згідно заяви представника відповідача це майно після відшкодування збитків слід передати ПрАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» як особі, відповідальній за шкоду.

За матеріалами додаткової судової автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу напівпричепа бортового «KOGEL SN24», д.н.з. НОМЕР_3 , на момент проведення експертизи становить 76058,41 грн, що і є розміром матеріального збитку позивача, відповідає його уточненим вимогам та узгоджується з приписами ст.1192 ЦК України.

Отже, застосовані стороною позивача підходи до обрахунку розміру матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок пошкодження в ДТП транспортних засобів, грунтуються на вимогах чинного законодавства, в зв`язку з чим заперечення представника відповідача та третьої особи в цій частині не заслуговують на увагу.

Тому, загальна сума матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача за мінусом ліміту страхової суми, складає 630789,42 грн (654731,01 + 76058,41 - 100000).

Таким чином, враховуючи викладені обставини, уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення на його користь з ПрАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» 630789,42 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження в ДТП транспортних засобів, є обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 суд задовольняє в повному обсязі, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 6307,89 грн. Водночас витрати, пов`язані з проведенням по справі первинної та додаткової судової автотоварознавчої експертизи, за клопотанням представників сторін слід залишити за ними і не розподіляти, що не суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України.

Крім того, згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки ОСОБА_2 за подачу позовної заяви з огляду на ціну позову в 799948,45 грн згідно квитанції від 09.10.2019р. було сплачено 7999,48 грн судового збору, а в подальшому ним зменшено розмір позовних вимог до 630789,42 грн, то позивачу з Державного бюджету України підлягає поверненню 1691,59 грн (7999,48 - 6307,89) переплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.22, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.2-4, 12, 13, 19, 23, 49, 76-89, 127, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Ічнянський завод сухого молока та масла», третя особа ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ічнянський завод сухого молока та масла» (код ЄДРПОУ-00448031) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , проживаючого в АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду в сумі 630789,42 грн та 6307,89 грн судового збору.

Зобов`язати ОСОБА_2 після відшкодування йому вказаної суми матеріальної шкоди передати Приватному акціонерному товариству «Ічнянський завод сухого молока та масла» пошкоджений колісний транспортний засіб сідельний тягач «DAIMLER CHRYSLER 934.03», д.н.з. НОМЕР_2 .

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету України переплачений ним за квитанцією від 09.10.2019р. судовий збір в сумі 1691,59 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2021 року.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець