Справа № 265/1693/21
Провадження № 2/265/788/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 квітня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/1693/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, адвокат Чорний І. І., звернувся із вказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 , обґрунтовуючи його тим, що 6 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 223155 грн., а виконання грошових зобов`язань за яким було забезпечено договором іпотеки від 6 червня 2019 року, предметом якого, у свою чергу, є однокімнатна квартира по АДРЕСА_1 , яка є власністю ОСОБА_1 . На виконання умов договору позики позивачка регулярно сплачувала грошові кошти на користь відповідачки, проте починаючи з квітня 2020 року через пандемію корона вірусу можливість виплачувати грошові кошти на користь ОСОБА_2 зменшилась, а з 2021 року така можливість повністю зникла, внаслідок погіршення здоров`я ОСОБА_1 . На підставі викладеного просила розірвати договір іпотеки від 6 червня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надавши можливість ОСОБА_1 змінити предмет застави або відшкодувати зобов`язання за договором позики в інший спосіб.

Ані позивачка, ОСОБА_1 , ані її представник, адвокат Мотрук Р. В., у судове засідання не з`явились повторно, будучи про час та місце розгляду справи повідомленими належним чином, не надавши клопотань про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач, ОСОБА_2 , у судове засідання також не з`явилась за невідомих суду причин повторно, будучи належним чином про час та місце розгляду справи повідомленою, не надавши заяв про можливість провести розгляд справи за її відсутністю.

При цьому від адвоката Мотрук Р. В. електронною поштою до суду 27 квітня 2021 року надійшло клопотання з проханням відкласти розгляд справи, призначений на 27 квітня 2021 року об 9-00 год.

Суд зауважує, що заява представника позивача про відкладення розгляду справи є повторною, оскільки за заявою адвоката Мотрук Р. В. судом було вже відкладено розгляд даної справи, призначений на 2 квітня 2021 року об 9-00 год. (а. с. 94).

Натомість, суд встановив, що позивачка та її представник були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що був призначений судом на 2 квітня 2021 року об 9-00 год. та на 27 квітня 2021 року об 9-00 год., про що свідчать розписки про отримання поштою судових повісток ОСОБА_1 та отримання електронною поштою судових повісток адвокатом Мотрук Р. В. (а. с. 87, 101, 113).

При цьому доказів поважності неявки ОСОБА_1 до суду як 2 квітня 2021 року, так й 27 квітня 2021 року не було надано.

За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В той же час згідно із ч. 3 ст. 223 ЦПК, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

При цьому за ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляну на викладене, суд зазначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. При цьому суд зазначає, що у даному випадку підстави для повторного відкладення розгляду справи відсутні, оскільки суд відкладає розгляд справи лише через першу неявку учасника справи, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними, а в разі повторної неявки такого учасника справи (його представника), належним чином повідомленого про судове засідання, суд розглядає справу за його відсутності незалежно від причин його неявки.

Так суд зауважує, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача (представника позивача) до суду. Такі положення пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Аналогічна правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22 травня 2019 року по справі № 310/12817/13.

Таким чином, з огляду на викладене обґрунтування, суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи за позовом ОСОБА_1 за клопотанням адвоката Мотрук Р. В. через повторну неявку позивачки та її представника в суду відсутні.

Суд при цьому зауважує, що хоча матеріали справи не містять заяв від адвоката Мотрук Р. В. та позивачки ОСОБА_1 про можливість провести розгляд справи за їх відсутності, однак суд зазначає, що інтересу до вирішення поданої позовної заяви сторона позивачки не втратила, надавши свої докази по справі, заявляючи численні клопотання, зокрема, про забезпечення позову та відкладення розгляду справи, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Отже, на підставі переліченого обґрунтування суд дійшов переконання про можливість провести розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, а також відповідачки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення по справі за наявними доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що відповідно до договору позики грошей від 6 червня 2019 року, нотаріально посвідченого за реєстром № 2304, ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 грошовій кошти в сумі 223155 грн., що еквівалентно 8265 доларам США, які позичальнику слід було повернути до 6 березня 2020 року відповідно до визначеного таким договором графіку повернення у національній валюті в еквіваленті до курсу долара США на день повернення позики, що підтверджується розпискою позикодавця.

В рахунок забезпечення виконання договору позики грошей від 6 червня 2019 року та додаткових угод до нього, нотаріально посвідченого за реєстром № 2304 та укладеного між сторонами по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали 6 червня 2019 року договір іпотеки, реєстр нотаріусу № 2305, за умовами якого ОСОБА_2 має право у випадку невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором позики грошей від 6 червня 2019 року отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яким виступає кв. АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та була оцінена сторонами угоди в 223155 грн., або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки чи шляхом його продажу на підставі застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. При цьому сторони узгодили, що дострокове розірвання договору іпотеки можливе лише за згодою сторін.

На підставі додаткового договору від 3 березня 2020 року, реєстр нотаріусу № 948, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 узгодили зміни до договору позики грошей від 6 червня 2019 року, нотаріально посвідченого за реєстром № 2304 та укладеного між сторонами по справі, за якими було збільшено суму позики до 226358,40 грн., що еквівалентно 9120 доларам США, які позичальнику слід повернути було вже до 3 березня 2021 року відповідно до визначеного таким договором нового графіку повернення позики у національній валюті в еквіваленті до курсу долара США на день її повернення.

За нотаріально посвідченими заявами, реєстри № 4172, 2036, 946, 5648, 4950, 3405, позичальником, ОСОБА_1 , на виконання умов договору позики грошей від 6 червня 2019 року було повернуто Іпотекодержателю, ОСОБА_2 , 6 вересня 2019 року 21452 грн., що еквівалентно 855 доларам США, 6 грудня 2019 року 20417,40 грн., що еквівалентно 855 доларам США, 3 червня 2020 року 22914 грн., що еквівалентно 855 доларам США, 3 березня 2020 року 21221,10 грн., що еквівалентно 855 доларам США, 7 серпня 2020 року 23709,15 грн., що еквівалентно 855 доларам США, 3 грудня 2020 року 23829 грн., що еквівалентно 855 доларам США, що загалом дорівнює в еквіваленті 5130 доларів США.

Також за письмовими розписками від 7 вересня 2020 року та від 15 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 від ОСОБА_1 та її доньки відповідно на виконання умов договору позики грошей від 6 червня 2019 року отримала 7 вересня 2020 року 855 доларів США та 15 грудня 2020 року 855 доларів США, що загалом дорівнює 1710 доларів США.

Отже, суд встановив, що за наданими суду документами справи вбачається, що позивачка сплатила на користь ОСОБА_2 на виконання умов договору позики грошей від 6 червня 2019 року загалом 6840 доларів США (5130 + 1710 = 6840), на підставі чого залишок боргу у неї складає за таким договором 2280 доларів США (9120 6840 = 2280).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо Іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Суд при цьому вказує, що на підставі ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Натомість, позивачкою в обґрунтування заявлених нею вимог не було наведено ані підстав обумовлених законом для припинення іпотеки належної їй кв. АДРЕСА_2 , ані умов для розірвання договору іпотеки від 6 червня 2019 року, оскільки відсутнє посилання та відповідно доведення ОСОБА_1 істотного порушення з боку ОСОБА_2 такого договору, яка, у свою чергу, згоду на його розірвання не надавала.

При цьому суд зазначає, що вирішення питання про зміну предмету застави чи про виконання непогашеного зобов`язання позивачкою перед відповідачкою може бути вирішено саме шляхом досягнення згоди сторін договору позики грошей від 6 червня 2019 року та договору іпотеки від 6 червня 2019 року, а не в судовому порядку.

Таким чином суд дійшов переконання про необхідність у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору іпотеки від 6 червня 2019 року відмовити.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте відповідачем шляхом подачі письмової заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 27 квітня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована в АДРЕСА_4 .

Суддя