19.08.2021 року смт. Мангуш
Першотравневий районний суд Донецької області
головуючого судді Демочко Д.О.
при секретарі Цукановій Л.П.
28.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: відділ у Мангушському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання інформації стосовно земельної ділянки у Державному земельному кадастрі помилковою та скасування її.
Позивач обґрунтовував позовні вимоги тим, що є єдиним власником домоволодіння (житлового будинку з відповідними господарсько-побутовими будівлями і спорудами) за адресою: АДРЕСА_3 , розташованого на земельній ділянці Бердянської сільської ради площею 0,25 га, на підставі договору дарування домоволодіння від 14.05.2011, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області Чичековим С.Ф. та зареєстрованого в реєстрі № 1581, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав ДКП «Першотравневе БТІ» від 16.05.2011 № 29965324.
Під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою присвоєння їй в подальшому кадастрового номеру виявилося, що частина земельної ділянки, на який розташовані належні ОСОБА_1 на праві приватної власності літня кухня літ. Б-1 та колодязь літ, г. приватизована попереднім власником сусіднього домоволодіння по АДРЕСА_4 . ОСОБА_3 , незважаючи на те, що існуюче зараз фактичне володіння та користування земельною ділянкою ОСОБА_1 та суміжною земельною ділянкою домоволодіння по АДРЕСА_4 , в натурі (на місцевості), існувало завжди і спору з цього приводу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також теперішнім власником домоволодіння по АДРЕСА_4 відповідачем ОСОБА_2 ніколи не виникало.
Як вважає позивач, це є порушенням його прав як власника домоволодіння (житлового будинку з відповідними господарсько-побутовими будівлями і спорудами) за адресою: АДРЕСА_3 та фактичного володільця і користувача земельної ділянки Бердянської сільської ради площею 0,25 га, на який вони розташовані.
В судове засідання позивач не з`явилася, до суду надав письмову заяву у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачу за місцем реєстрації надсилалася заказна кореспонденція з повідомленням про день та час розгляду справи, і отже суд вважає, що про судове засідання він повідомлений належним чином. Приймаючи до уваги, що відповідач в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутності, тому справа розглядається заочно.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд, з урахуванням доказів, що є в матеріалах справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
За правилами ст.76 ЦПК України , доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України ), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України ).
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України , предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При вирішенні даного спору суд керується загальними засадами цивільного законодавства, до яких відносяться справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України), а також основними принципами цивільного судочинства, серед яких важливу роль відіграє принцип пропорційності.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним власником домоволодіння (житлового будинку з відповідними господарсько-побутовими будівлями і спорудами) за адресою: АДРЕСА_3 , розташованого на земельній ділянці Бердянської сільської ради площею 0,25 га, на підставі договору дарування домоволодіння від 14.05.2011, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області Чичековим С.Ф. та зареєстрованого в реєстрі № 1581, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав ДКП «Першотравневе БТІ» від 16.05.2011 № 29965324 ( а.с. 11-13)
Позивач, відповідно до вимог Земельного кодексу України та закону України « Про землеустрій» намагався оформити право власності на земельну ділянку за адресою : АДРЕСА_3 , що підтверджується Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) ( а.с. 19-40).
Рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у Мангушському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 08.07.2019 № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) про земельну ділянку, яка знаходиться у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_1 , до Державного земельного кадастру встановлено, що площа перетину сусідньої ділянки домоволодіння по АДРЕСА_4 , кадастровий номер :01:000:0241, з земельною ділянкою ОСОБА_1 складає 32.221%. ( а.с.8)

Відповідно до Закону України « Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при:

?регулюванні земельних відносин;

?управлінні земельними ресурсами;

?організації раціонального використання та охорони земель;

?здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі;

?формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів;

?справлянні плати за землю.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Надання відомостей з Державного земельного кадастру у визначених частиною першою статті 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» випадках може здійснюватися також адміністраторами центрів надання адміністративних послуг у порядку, встановленому Законом України "Про адміністративні послуги", або уповноваженими посадовими особами виконавчих органів місцевого самоврядування, які успішно пройшли стажування у сфері земельних відносин та відповідають кваліфікаційним вимогам, зазначеним у частині третій цієї статті.

Відповідно до статті 37 Закону України « Про державний земельний кадастр» у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. Повідомлення про виявлення помилки може бути надіслано також в електронному вигляді з Державного аграрного реєстру через Єдиний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

У разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п`ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу.

Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах.

Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації.

Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

Інформація про виправлення технічних помилок не пізніше наступного дня з дня їх виправлення надається в письмовій формі власникам та користувачам земельних ділянок, а також третім особам, чиїх інтересів стосувалося виправлення помилок.

Підставою для внесення змін в Державний кадастр є заява про внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць. Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Відомості про об`єкти Державного земельного кадастру, що змінюються, вносяться до Державного земельного кадастру безперервно. Відомості (зміни до них) вносяться одночасно до документів Державного земельного кадастру в текстовій та графічній формі.

Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється за заявою (у паперовій або електронній формі) згідно з додатком 12 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17 жовтня 2012 № 1051 розробника документації із землеустрою та оцінки земель від імені замовника, якщо інше не передбачено договором на виконання відповідних робіт. Заява у паперовій формі разом з документацією із землеустрою або оцінки земель, електронним документом та іншими документами, подається заявником Державному кадастровому реєстраторові особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення, а заява в електронній формі - надсилається засобами телекомунікаційного зв`язку через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему Держгеокадастру, представлену у формі Інтернет-сторінки, що забезпечує формування та подання заяви.

У разі відповідності заяви разом з документами вимогам, зазначеним у Порядку Порядку ведення Державного земельного кадастру , Державний кадастровий реєстратор приймає заяву до розгляду по суті.

Крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів, що він, звертався до відповідних державних органів з заявою про внесення у інформацію, яка міститься у Державному земельному кадастрі, перевірив правильність координат земельних ділянок, а у разі їх ідентичності розробив нову технічну документацію, щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не вичерпав можливості досудового врегулювання спору і позов є поданим передчасно.

Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

За загальними правилами добросусідства, закріпленими законом у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться щонайменше незручностей.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Так, позивач жодним чином не спростував факт правомірності набуття ОСОБА_2 у власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0241. При цьому, позовні вимоги ОСОБА_4 ґрунтуються на тому, що координати земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0241. частково накладаються на фактичні межі земельної ділянки, яка у користуванні позивача. Однак незгода позивача з координатами земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 не свідчить про відсутність у останнього права власності на вказану земельну ділянку та не може призвести до позбавлення такого права.

Також, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що право ОСОБА_1 порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, як саме порушуються ОСОБА_2 права ОСОБА_1 на земельну ділянку чи які виникають перешкоди у її використанні.

Натомість з матеріалів справи вбачається та сторонами цього не спростовано, що склався певний порядок користування земельними ділянками і домоволодіннями і спору з цього приводу ніколи не виникало.

За таких обставин, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів, суд дійшов до висновку про відмову з задоволенні позову .

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 12, 13, 19, 60, 76-81, 89, 95, 110, 235, 239, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє представник - адвокат Кравченко Тетяна Володимирівна (адреса: просп. Перемоги, буд. 75, м.Маріуполь, Донецької області, 87500) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: відділ у Мангушському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (місцезнаходження: вул. Тітова, буд. 83, смт.Мангуш, Мангушського району, Донецької області, 87400) про визнання інформації стосовно земельної ділянки у Державному земельному кадастрі помилковою та скасування її- відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 28.08.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Демочко