Провадження № 6/537/54/2021
Справа № 537/2709/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря Савічевої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці справу за заявою Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про поворот виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - адвокат Ульянов Р.А. звернувся до суду із заявою, згідно якої просить суд в порядку повороту виконання рішення повернути КП «Теплоенерго» стягнуті кошти за рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука у справі №537/2907/19 від 22 квітня 2020 року на загальну суму 144 832 грн. 52 коп.

Заява мотивована тим, що рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області у справі №537/2709/19 від 22 квітня 2020 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 02 липня 2020 року, було задоволено позов ОСОБА_1 , визнано незаконним та скасовано наказ КП «Теплоенерго» від 22 травня 2019 року №83К/ТР про припинення трудового договору з ОСОБА_1 , визнано недійсним запис в трудовій книжці ОСОБА_1 серії згідно наказу №83К/ТР від 22 травня 2019 року про звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України визнати недійсним, поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді економіста 1 категорії з матеріально технічного забезпечення КП «Теплоенерго» з 27 травня 2019 року, стягнуто з КП «Теплоенерго» на користь ОСОБА_1 компенсацію середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 143 295 грн. 72 коп. та суму судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, в розмірі 1 536 грн. 80 коп. Однак, постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 липня 2020 року у справі №537/2709/19 скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову.

Як вказує представник заявника, КП «Теплоенерго» виконало рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 22 квітня 2020 року в повному обсязі та здійснило всі належні до виплати суми в розмірі 115 353 грн. 04 коп. та судового збору в розмірі 1 536 грн. 80 коп. Окрім того, КП «Теплоенерго», будучи податковим агентом, утримав із стягнутої судовим рішенням суми компенсації середнього заробітку в сумі 143 295 грн. 72 коп., та сплатив до бюджету України податки і збори в розмірі 25 793 грн. 24 коп., а також військовий збір в розмірі 2 149 грн. 44 коп., що загалом складає 27 942 грн. 68 коп.

У зв`язку із викладеними обставинами, керуючись статтею 444 Цивільного процесуального кодексу України, для забезпечення гарантії відновлення прав учасників процесу, представник заявника і звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник заявника, КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області адвокат Ульянова Ю.А., в судовому засіданні вимоги заяви про поворот виконання рішення суду підтримала.

Представник позивача по справі ОСОБА_1 адвокат Бовконюк С.А. в судовому засіданні проти задоволення вимог про поворот виконання рішення заперечував, оскільки норми чинного законодавства обмежують поворот виконання рішення суду по трудовому спору, а також посилався на відсутність будь яких даних щодо наявності підроблення документів, повідомлення позивачем неправдивих даних тощо, на підставі яких були скасовані рішення першої та апеляційної інстанції.

Вислухавши думку представника заявника, КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області адвоката Ульянової Ю.А., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бовконюк С.А., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

22 квітня 2020 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області ухвалено рішення по цивільній справі №537/2709/19 за позовом ОСОБА_1 до КП «Теплоенерго» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яким; позовні вимоги задоволено; наказ КП «Теплоенерго» №83К/ТР від 22 травня 2019 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 визнано незаконним та скасовано; запис в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , згідно наказу №83К/ТР від 22 травня 2019 року про звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, визнано недійсним; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді економіста 1 категорії з матеріально технічного забезпечення КП «Теплоенерго» з 27 травня 2019 року; стягнуто з КП «Теплоенерго» на користь ОСОБА_1 компенсацію середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 143 295 грн. 72 коп.; стягнуто з КП «Теплоенерго» на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, в розмірі 1 536 грн. 80 коп.; допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на її користь розміру середньомісячної заробітної плати.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 липня 2020 року апеляційну скаргу КП «Теплоенерго» на вказане вище рішення залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року касаційну скаргу КП «Теплоенерго» задоволено, рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Теплоенерго», стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Теплоенерго» судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг в розмірі 5 379 грн. 10 коп.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів, КП «Теплоенерго» на виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2020 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 02 липня 2020 року в частині стягнутих коштів на користь ОСОБА_1 було здійснено наступні виплати: згідно платіжного доручення №3651 від 27 квітня 2020 року на суму 10 118 грн., 68 коп., згідно платіжного доручення №4264 від 06 липня 2020 року на суму 105 234 грн., 36 коп., згідно платіжного доручення №4266 від 06 липня 2020 року на суму 1 536 грн. 80 коп., а також сплачено податки і збори до державного бюджету згідно платіжних доручень №№4261 від 06 липня 2020 року на суму 23 530 грн., 67 коп., №4262 від 06 липня 2020 року на суму 1 960 грн., 89 коп., №3648 від 27 квітня 2020 року на суму 2 262 грн. 57 коп., №3649 від 27 квітня 2020 року на суму 188 грн. 55 коп.

Положеннями статті 444 Цивільного процесуального кодексу України передбачений порядок повороту виконання рішення суду.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 444 Цивільного процесуального кодексу України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю.

Частиною 9 статті 444 Цивільного процесуального кодексу України визначено, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно частин 5, 6 статті 444 Цивільного процесуального кодексу України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням.

З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватись шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 № 13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає в поверненні сторін провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для (виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Водночас, частина 2 статті 445 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Тобто, під час звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу окремим предметом доказування є ухвалення судом рішення на підставі підроблених документів або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, представником заявника не надано суду докази того, що рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимущеного прогулу було ухвалено на підставі підроблених документів або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

За викладених вище обставин, суд вважає відсутніми в даному випадку законодавчо передбачені підстави для здійснення повороту виконання рішення суду, у зв`язку із чим заява КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 260, 444, 445 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (, адреса: 39617, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Софіївська, будинок 68) - про поворот виконання судового рішення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня cкладення повного тексту.

Повний текст ухвали суду виготовлено 21 квітня 2021 року.

Суддя Д.О. Зоріна