Справа № 638/5785/16-ц
Провадження № 4-с/638/168/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Подосокорської А.О.

за участю

стягувача ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_2

боржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу стягувача ОСОБА_1 , орган рішення, дії (бездіяльність), якого оскаржується Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), державний виконавець Стадник С.О., боржник ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

27.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в обґрунтуванням якої вказує, що в провадженні Шевченківського ВДВС знаходиться виконавче провадження №64200782 з приводу примусового виконання виконавчого листа 638/5785/16-ц, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова щодо визначення способу ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При проведенні виконавчих дій виконавцем було допущено порушення чинного законодавства. 18.04.2021 з 10-00 год до. 14-00 год. мало відбутись побачення стягувача з дитиною. Державним виконавцем здійснено вихід для перевірки виконання боржником рішення суду, за результатами чого складено акт. При цьому, 18.04.2021 спілкування стягувача з дитиною не відбулось. Натомість, замість того аби винести постанову про накладення на боржника штрафу прийнято рішення про зупинення виконавчого провадження. 06.06.2021 мало відбутись побачення з дитиною, проте побачення не відбулось, складено акт що побачення відбулось лише 21 хвилину. Твердження державного виконавця проте, що стягувач відмовився продовжувати спілкування не правильне, оскільки причиною стала відмова боржника залишити дитину зі стягувачем. 20.06.2021 мало відбутись побачення, в акті державного виконавця зазначено, що побачення відбулось лише 31 хвилину. Стягувач не відмовлявся від спілкування, дитина в черговий раз відмовилась від спілкування зі стягувачем. Двічі мало місце повторне невиконання рішення суду боржником. Стягувачем були подані клопотання про накладення штрафу, про встановлення тимчасового обмеження, про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників. Клопотання державним виконавцем не розглянуті. Спілкування батька з дитиною залежить не від самої дитини, а в першу чергу від боржника. 30.06.2021 державним виконавцем було винесено постанову про відкладення проведених виконавчих дій. Замість того аби відновити виконавчі дій та здійснити перевірку виконання боржником рішення суду під час побачення, яке мало місце 18.07.2021, державний виконавець 16.07.2021 винесла постанову про повернення виконавчого документу. Постанова мотивована тим, що нібито сам стягувач створював перешкоди проведення виконавчих дій, оскільки стягувач відмовився від пропозиції щодо продовження його спілкування з дочкою у присутності боржника та нібито намагався знайти контакт з донькою. Рішення державного виконавця є незаконним, оскільки рішення суд не містить посилання на обов`язкову присутність матері під час спілкування. Окрім того, 11.06.2021 державним виконавцем було залучено до участі у проведені виконавчих дій представників органу опіки та піклування, натомість , з моменту винесення цієї постанови жодного разу представники органу опіки та піклування не приймала участі у проведенні виконавчих дій. У зв`язку з чим ОСОБА_1 просить скасувати постанову про повернення виконавчого листа, визнати бездіяльність протиправною, зобов`язати державного виконавця здійснити заходи, передбачені ч. 4 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 скаргу підтримав, просив задовольнити, з підстав, зазначений в ній.

Представник стягувача ОСОБА_1 адвокат Нікіша Д.С. у судовому засіданні підтримав, скаргу просив, задовольнити, з підстав, вказаний в ній.

Боржник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти скарги, просила відмовити у її задоволенні, зазначила, що зі сторони стягувача здійснюється психологічний та фізичний тиск.

Державний виконавець Стадник С. у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, звернулась до суду з заявою про відкладення слухання справи у зв`язку зі службовою необхідністю.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду скарги, оскільки строк розгляду даної категорії справи обмежений, державним виконавцем не надано доказів «службової необхідності», окрім того, діючими нормами ст. 450 ЦПК України неявка осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Постановою Харківського апеляційного суду від 14.08.2019 Визначено наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 першу та третю неділю кожного місяця з 10.00 год. до 14.00 год. Спільний відпочинок під час літніх канікул з 01 липня до 14 липня виключно за згодою дитини.

На виконання судового рішення видано виконавчі листи, на підставі яких відкрито виконавче провадження №64677322, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2021.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС від 16.07.2021виконавчий лист №638/5785/16-ц повернуто стягувачу.

Постанова державного виконавця мотивована тим, що 16.06.2021 стягувача ОСОБА_1 було попереджено, що за перешкоджання проведення виконавчих дій стягувачем державним виконавцем буде повернуто виконавчий документ стягувачу. 20.06.2021 державним виконавцем була здійснена перевірка виконання рішення за адресою, визначеною державним виконавцем м. Харків, вул. Сумська, 81 біля оглядового колеса та складено акт державного виконавця за участю понятих та з підписами сторін. Згідно акту державного виконавця від 20.06.2021 боржник ОСОБА_3 надала доньку для спілкування та виховання, перешкод у спілкуванні не чинила, донька від спілкування не відмовлялась. В 10-13 год. ОСОБА_4 після спілкування зі стягувачем підійшла у знервованому стані зі сльозами на очах, зазначивши, що вона сильно хвилюється та переживає під час спілкування зі стягувачем ОСОБА_1 . Зустріч протягом 13 хвилин проходила спокійно, донька від спілкування не відмовлялась, стягувач спілкувався з донькою у двох. Після знервованого стану доньки боржниця ОСОБА_3 запропонувала стягувачу продовжити спілкування у трьох, стягувач від такої пропозиції відмовився, зазначивши, що бажає спілкуватись з дитиною лише у двох. З наведеного вбачається, що боржник ОСОБА_3 спілкуванню не перешкоджала, а навпаки находила виходи для належного спілкування та участі стягувача у вихованні доньки. Однак стягувач ОСОБА_1 від усіх пропозицій відмовляється та не намагався найти контакт з донькою, що свідчить про перешкоджання проведення виконавчих дій.

З наданої стягувачем копії акту державного виконавця від 20.06.2021, який складено державним виконавцем Шевченківського ВДВС, при примусовому виконанні виконавчого листа №638/5785/16-ц, вбачається, що державним виконавцем була здійснена перевірка виконання рішення за адресою, визначеною державним виконавцем м. Харків, вул. Сумська, 81 біля оглядового колеса та складено акт державного виконавця за участю понятих та з підписами сторін. Згідно акту державного виконавця від 20.06.2021 боржник ОСОБА_3 надала доньку для спілкування та виховання, перешкод у спілкуванні не чинила, донька від спілкування не відмовлялась. В 10-13 год. ОСОБА_4 після спілкування зі стягувачем підійшла у знервованому стані зі сльозами на очах, зазначивши, що вона сильно хвилюється та переживає під час спілкування зі стягувачем ОСОБА_1 . Зустріч протягом 13 хвилин проходила спокійно, донька від спілкування не відмовлялась, стягувач спілкувався з донькою у двох. Після знервованого стану доньки боржниця ОСОБА_3 запропонувала стягувачу продовжити спілкування у трьох, стягувач від такої пропозиції відмовився, зазначивши, що бажає спілкуватись з дитиною лише у двох. З наведеного вбачається, що боржник ОСОБА_3 спілкуванню не перешкоджала, а навпаки находила виходи для належного спілкування та участі стягувача у вихованні доньки. Стягувач ОСОБА_1 відмовився від такої пропозиції, зазначивши, що бажає спілкуватись у двох з донькою.

Зазначений акт складений у присутності понятих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та підписаний державний виконавцем, стягувачем, боржником та понятими.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 1 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

Частиною першою ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною закріплений у ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, ч. 2 зазначеної статті передбачає, що державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем було здійснено виконання боржником рішення суду.

За правилами ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

З судового рішення, яке виконується державним виконавцем вбачається, що в рішенні чітко визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_4 , зокрема, у першу та третю неділю кожного місця з 10-00 год. до 14-00 год.

При цьому в рішенні суду не зазначено, про спілкування ОСОБА_1 з дитиною за участі матері дитини чи за можливої участі матері дитини.

Проте, державний виконавець як в акті від 20.06.2021 так і в постанові про повернення виконавчого документа від 16.07.2021 вказує, що ОСОБА_1 не намагався найти контакт з дитиною, що, на думку державного виконавця, свідчить про перешкоджання проведенню виконавчих дій.

Як передбачено п.4 ч.1 ст.37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Таким чином, за змістом даної статті Закону для повернення стягувачу виконавчого документа повинні бути наявними обставини перешкоджання стягувачем проведенню виконавчих дій та наявність попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Повертаючи виконавчий документ, державний виконавець зазначає, що ОСОБА_1 перешкоджає виконанню рішення, а саме відмовився від пропозиції боржника провести зустріч в трьох, тобто боржник, стягувач та дитина.

При цьому, державний виконавець, повертаючи виконавчий лист, не взяла до уваги, що в рішенні суду не визначено спілкування ОСОБА_1 з дитиною за участі матері дитини.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Тобто, при виконанні зазначеного рішення суду державний виконавець повинен був скласти акт та винести постанову про закінчення виконавчого провадження або скласти акт невиконання рішення суду та вжити відповідних заходів.

Проте, державним виконавцем не виконанні вимоги ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.6 розділу IХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 2 квітня 2012 року №512/5 при виконанні рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною державний виконавець за потреби залучає органи опіки та піклування.

Матеріали справи містять постанову про залучення представників органу опіки та піклування для участі у проведені виконавчих дій від 11.06.2021, проте матеріали справи не містять доказів того, що зазначена постанова була виконана та уповноважений працівник органу опіки та піклування був присутній при виконанні рішення.

У рішення ЄСПЛ «Ген та інші проти України» від 10.06.2021 зазначено: «Крім того, залишається незрозумілим, наскільки в цьому відношенні могли бути задіяні дитячі та сімейні служби та чи могла бути застосована якась сімейна медіація. У певний момент судові пристави вирішили, що місцевий орган по догляду за дітьми повинен приєднатися до виконавчого провадження (див. Пункт 21 вище), але не було жодних ознак того, що цей орган по догляду за дітьми мав якийсь вплив на здійснення домовленостей про контакт».

Також суду звертає увагу на те, що ЄСПЛ зазначає, що незважаючи на те, що практика Суду вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути наділені належною вагою, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з їхніми інтересами з дитиною. Зокрема право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як ефективне надання безумовного права вето дітям без будь- яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай диктують, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення ЄСПЛ «А.В. проти Словенії»).

Отже, обов`язок державного виконавця вживати передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд вважає, що державний виконавець не вжив передбачених законодавством заходів з метою реального виконання рішення суду щодо участі батька ОСОБА_1 в частині побачення у першу та третю неділю кожного місяця.

Суд звертає увагу, що батько має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У згаданому рішенні ЄСПЛ «Ген та інші проти України» від 10.06.2021 (пункти 66,67) Суд зазначає: «що стосується поведінки державних виконавців, схоже, що вони неодноразово приїжджали на контактні зустрічі з єдиною метою документувати той факт, що дитина не бажала спілкуватися зі своїм батьком та її бабусею та дідусем. Національний суд розкритикував обмежений обсяг втручання державних виконавців як невідповідний (див. Пункти 33 та 34 вище). Суд повторює, що право дитини висловлювати власні погляди не слід тлумачити як таке, що ефективно надає дітям беззастережне право вето без розгляду будь-яких інших факторів та проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів; крім того, такі інтереси зазвичай диктують, що зв`язки дитини зі своєю сім`єю повинні підтримуватися, за винятком випадків, коли це може зашкодити її здоров`ю та розвитку (див. AV v. Slovenia, п. 878/13, п. 72, 9 квітня 2019, з подальшими посиланнями). Однак у цій справі, коли органи влади постійно стикалися з відмовою дуже маленької дитини бачитися з членами її сім`ї, вони не змогли забезпечити ефективну професійну адресну підтримку дитини; така підтримка була для неї критично важливою для звикання до ідеї регулярних зустрічей з батьком та бабусею та дідусем, а також для того, щоб В. зрозуміла, що відповідає найкращим інтересам дитини, відповідно до мотивів обов`язкових судових рішень (див. пункт 8 вище). Така допомога становила, з огляду на конкретні обставини цієї справи, частину необхідних заходів, які органи влади мали обґрунтовано вжити, відповідно до своїх позитивних зобов`язань, передбачених статтею 8 (див. Аналогічний підхід, AV, згадане вище, § 84).

Нарешті, навіть незважаючи на те, що добровільне дотримання є кращим, укорінені позиції, які батьки часто займають у таких випадках, можуть ускладнити таке дотримання, що в певних випадках вимагає застосування пропорційних примусових заходів (див. § 43, з подальшими посиланнями). У зв`язку з цим судові пристави наклали на В. штрафи (див. Пункт 14 вище), але сумнівно, що розміри цих санкцій були досить значними, щоб мати належний примусовий вплив на В. (порівняйте Куппінгер проти Німеччини, № 62198 / 11, § 105, 15 січня 2015 р.)».

Суд вважає, що в результаті неналежного виконання рішення суду державним виконавцем порушені права дитини скаржника на спілкування з ним, відповідно до рішення суду, оскільки бездіяльність державного виконавця сприяла тому, що державними органами примусово не виконане рішення суду.

Виконання рішення суду не може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватись, а обов`язок державного виконавця вживати передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.18, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , орган рішення, дії (бездіяльність), якого оскаржується Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), державний виконавець Стадник С.О., боржник ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стадник С.О. щодо нездійснення заходів примусового виконання рішення №638/5785/16-ц від 04.11.2019, виконавче провадження №64677322.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.07.2021, винесену державним виконавцем Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стадник С.О. в рамках ВП №64677322.

Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вжити заходи, в рамках виконавчого провадження №64677322, щодо примусового виконання рішення №638/5785/16-ц, передбачені ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення його відповідної ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 28.08.2021.

Суддя І.В. Семіряд