Провадження № 2/161/2971/21
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

31 серпня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача - державного виконавця Петріщевої О.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2021 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з майна.

В позові зазначають, що на виконанні у Луцькому районному відділі ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження № 37507938 з виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом у справі №2-1602/10 від 21.06.2010 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/1101/82137209 від 02.08.2007 року в сумі 192573,51 грн. (на користь ВАТ «Райфайзен банк Аваль»).

Вказаний виконавчий лист 27.04.2014 року було повернуто без виконання органом ДВС у зв`язку з відсутністю майна та коштів, згідно п.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

11.03.2020 року ВАТ «Райфайзен банк Аваль» було відступлено право грошової вимоги у вказаній справі на користь АТ «ОКСІ БАНК», яке в подальшому відступило право вимоги за кредитним договором № 014/1101/82137209 від 02.08.2007 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп».

В подальшому право вимоги перейшло до ОСОБА_1 (договір про відступлення права вимоги № 11-03/20/1 від 11.03.2020 року).

Згідно довідки №592/11/20 від 03.11.2020 року, виданої ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп», товариство немає будь-яких претензій фінансового (майнового) характеру до основного боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 014/1101/82137209 від 02.08.2007 року. Отже основне зобов`язання виконано боржником у повному обсязі, а відтак договори кредиту та поруки припинили свою дію.

З огляду на наведене, 19.04.2021 року позивачі звернулись до органів ДВС із заявами про зняття арештів з майна та закінчення виконавчого провадження. Однак, у задоволенні заяв їм було відмовлено.

Відповідно до вказаного, позивачі вважають вказані арешти на майно та грошові кошти такими, що перешкоджають здійснення їх права власності, а тому просили суд скасувати їх.

Ухвалою суду від 10 червня 2021 року справу було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

В судовому засіданні 31 серпня 2021 року представником відповідача старшим державним виконавцем Луцького ВДВС у Луцькому районі ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Петрищевою О.С. було заявлено клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справу слід розглядати в порядку, передбаченому VІІ ЦПК України, оскільки позивачі є боржниками у виконавчому провадженні.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проти задоволення клопотання зарепечували.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні ЛРВ ДВС ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) перебував виконавчий лист №2-1602/10 від 21.06.2010 року виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області про солідарне стягнення в користь ВАТ «Райфайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 192573,51 грн., який було повернуто стягувачу без виконання (а.с. 24-25).

З інформації, наданої Луцьким районним відділом ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), слідує, що у вказаному виконавчому провадженні позивачі перебували в статусі боржників.

Всі арешти накладалися державними виконавцями в межах процедури примусового виконання судового рішення.

11.03.2020 року ВАТ «Райфайзен банк Аваль» було відступлено право грошової вимоги у вказаній справі на користь АТ «ОКСІ БАНК» (а.с.6-13), яке в подальшому відступило право вимоги за кредитним договором № 014/1101/82137209 від 02.08.2007 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» (а.с.14).

В подальшому, право вимоги перейшло до ОСОБА_1 (договір про відступлення права вимоги № 11-03/20/1 від 11.03.2020 року) (а.с 15-22).

Згідно довідки № 592/11/20 від 03.11.2020 року, виданої ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп», товариство немає будь-яких претензій фінансового (майнового) характеру до основного боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 014/1101/82137209 від 02.08.2007 року (а.с. 23).

Суд зазначає, що розділом VII ЦПК України передбачений порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Так, статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

А у частині першій статті 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, позивачі, як боржники у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду, яке ухвалено в порядку цивільної юрисдикції, реалізують своє право на оскарження постанови державного виконавця про накладення арешту на майно, або бездіяльності виконавцю стосовно не зняття такого арешту, шляхом звернення до суду, який видав виконавчий документ, з відповідною скаргою.

Звернення з вимогами про скасування арешту на майно в порядку позовного провадження можливе лише для осіб, які не є стороною виконавчого провадження (спадкоємців, іпотекодержателів, осіб, які вважають себе власниками майна тощо), адже такі вимоги будуть пред`являтися не в межах процедури контролю за виконанням судового рішення, а як різновид негаторного позову.

До подібного за змістом висновку стосовно підсудності та порядку розгляду спорів стосовно скасування арешту на майно за зверненням боржника у виконавчих провадження, дійшов і Верховний Суд у постанові від 02 січня 2020 року №201/10187/18.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Слід зазначити, що Верховний Суд у вищенаведеній постанові визнав вірною практику судів, що у разі звернення боржника у виконавчому провадженні з вимогами, які не можливо розглядати у позовному провадженні, слід саме закривати провадження (відмовляти у відкритті провадження), а не розглядати вимоги по суті.

З огляду на наведене вище, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства, суд дійшов висновку, що слід закрити провадження у справі.

Керуючись пунктом п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про зняття арешту з майна.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що їх вимоги про скасування арештів майна, які накладені в межах виконавчих проваджень з примусового виконання рішень судів ухвалених в порядку цивільної юрисдикції підсудні суду, який видав виконавчий документ в порядку розділу VII ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали суду складений 31 серпня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк