Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3814/20 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №286/3814/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 01 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кулініча Я.В. в м. Овручі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач є батьком їх дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час навчається у Національному авіаційному університеті на денній формі навчання. Позивач вказувала, що батько дитини добровільно матеріальну допомогу не надає, проте має таку можливість. Відтак, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки у зв`язку з її навчанням розміром 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, до закінчення навчання - 31.12.2021 року.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 01 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом не було враховано, що обов`язок довести неспроможність сплачувати аліменти покладається на відповідача. Проте, будь- яких доказів на підтвердження даних обставин відповідач суду не надав. Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув уваги, що обов`язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися покладається на обох батьків, не врахував можливість відповідача надавати матеріальну допомогу та фактично переклав обов`язок забезпечувати повнолітню дочку винятково на матір, що є порушенням норм закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що доказів того, що відповідач матеріально спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, матеріали справи не містять.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

За правилами частини першої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається на денній формі навчання у Національному авіаційному університеті із 21.09.2020 до 31.12.2021 року.

Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів №40383/06-30-55-73-03 від 29.01.2021 виданої Головним управлінням ДПС у Житомирській області вбачається, що ОСОБА_2 з 2 кварталу 2020 року по 3 квартал 2020 отримав дохід (заробітну плату) з врахуванням утриманого податку 23717,61 грн.

І довідки виданої ОСОБА_2 . Овруцькою районною філією Житомирського ОЦЗ видно, що з 19 листопада 2020 року останній зареєстрований як безробітний та його дохід за період з 19.11.2020 по 19.01.2021 становив 6390,21 грн.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої доньки, яка потребує матеріальної допомоги, з огляду на таке.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Встановивши, що донька відповідача - ОСОБА_4 продовжує навчатися у вищому навчальному закладі - Національному авіаційному університеті за ступенем магістра з 21.09.2020 до 31.12.2021, у зв`язку з чим, потребує матеріальної допомоги.

Дійсно, з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) з 26.11.2007 до 25.08.2023 року. Проте він є здоровою людиною, працездатного віку.

Таким чином, відповідач, як батько має обов`язок по утриманню не тільки стосовно одної неповнолітньої дитини, але й обов`язок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи матеріальний стан відповідача, сплати ним аліментів на неповнолітнього сина, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення і аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання слід стягнути з відповідача у розмірі 1/7 частини його заробітку (доходу), починаючи з 23 грудня 2020 року, до припинення ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України.

Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору.

Згідно з п. 3, 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів; особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір за подання позовної заяви в сумі 840 грн 80 коп. та апеляційної скарги в сумі 1261 грн 20 коп., необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 01 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 23 грудня 2020 року і до припинення ОСОБА_4 навчання (31 грудня 2021 року ), але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2102 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді