ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/259/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: завданої внаслідок ДТП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргуОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Сугачової О.О. по цивільній справі за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу.

у с т а н о в и в:

У липні 2019 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача 4289,46 грн завданих збитків в порядку регресу, 768,40 судового збору та 2800 грн на правову допомогу.

Позов мотивовано тим, що 21.06.2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №2-01, згідно умов якого страховик прийняв під страховий захист майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_1 .

У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Зазначає, що 28.03.2017 року по вул. Герої Праці, 2/48 в місті Харкові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «Мітсубісі», державний номерний знак « НОМЕР_1 » під керуванням водія ОСОБА_3 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу «Мітсубісі», було завдано механічних ушкоджень.

Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту про оцінку транспортного засобу вартість відновлювального ремонту складає: 11 842,09 грн.

Відповідно до страхового акту №2533-02 від 31.03.2017 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі 9911,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6741 від 31.03.2017 року.

Цивільно-правова відповідальність водія «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована за полісом №АЕ/9839788 в ТДВ «СК «Домінанта». 01.08.2017 року Господарським судом м. Києва було ухвалено рішення про стягнення з ТДВ «СК «Домінанта» на користь ПрАТ «СК « ВУСО» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 5621,96 грн. У зв`язку з чим різниця між фактичним завданням шкоди та страховим відшкодуванням склала 4289,56 грн.

Вказує, що 27.12.2017 року між ПрАТ «СК « ВУСО» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір №27/12/2017 про відступлення права вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді частини виплаченого страхового відшкодування, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді частини виплаченого страхового відшкодування за договором страхування. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу.

Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 05 листопада 2019 року позов ФОП ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 4289 грн 56 коп., 768 грн 40 коп. судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 2800 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.04.2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 відмовити.

Скарга мотивована тим, що рішенням Господарського суду м Києва від 01.08.2017 року у справі №910/10077/17 вказано, що ПрАТ «СК «ВУСО» самостійно зменшило розмір позовних вимог з 8911,52 грн до 5621,96 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Зазначає, що зазначеним рішенням збитки які були понесені як ОСОБА_4 так і його страховиком були стягнути у повному обсязі з ТДВ «СК «Домінанта».

Вказує, що позивач заявляючи вимогу про стягнення витрат на правову допомогу має на меті штучно збільшити розмір суми грошових коштів, оскільки позивач є підприємцем, та надає послуги у галузі права, є фахівцем у галузі права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ФОП ОСОБА_2 адвокат Самойленко П.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін та стягнути з відповідача додатково понесені позивачем витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1500 грн.

Зазначає, що на страховика відповідача згідно з нормами чинного законодавства покладено обов`язок відшкодування вартості матеріального збитку (з урахуванням зносу та суми франшизи), яка за законом є меншою ніж вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу.

Зауважує, що у страховика відповідача ТДВ СК «Домінанта» не виникло обов`язку з відшкодування різниці у вигляді фізичного зносу та суми франшизи за Полісом №АЕ/9839788, тому стягнення такої різниці у порядку регресу є обґрунтованим.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення усіх учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що після виплати потерпілій особи у ПрАТ «СК «ВУСО», правонаступником якого є ФОП ОСОБА_2 виникло право зворотної вимоги до відповідача

Судова колегія визнає, що рішення суду в цілому є правильним, але не погоджується з правовими підставами стягнення сплаченої страхувальником суми з винуватої особи.

Судовим розглядом встановлено, що 21.06.2016 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №2-01, згідно умов якого страховик прийняв під страховий захист майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_1 .

28.03.2017 року по вул. Герої Праці, 2/48 в місті Харкові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , було завдано механічних ушкоджень. Учасники вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол.

На підставі страхового акту № №2533-02 від 31.03.2017 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі 9911,52 грн, що підтверджується платіжним дорученням №6741 від 31.03.2017 року.

Цивільно-правова відповідальність водія «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована за полісом №АЕ/9839788 в ТДВ «СК «Домінанта».

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.08.2017 року стягнуто з ТДВ «СК «Домінанта» на користь ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих відповідачем збитків у розмірі 5621,96 грн.

У зв`язку з чим різниця між фактичним завданням шкоди та страховим відшкодуванням склала 4289,56 грн.

27.12.2017 року між ПрАТ «СК « ВУСО» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір №27/12/2017 про відступлення права вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді частини виплаченого страхового відшкодування, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді частини виплаченого страхового відшкодування за договором страхування.

ФОП ОСОБА_2 за вихідним № ВФ/2533 на адресу ОСОБА_1 було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу суму франшизи в розмірі 4 289,56 грн.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, однак помилився із застосуванням норм матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини.

Суд першої інстанції неправильно визначено характер спірних правовідносин, суд не звернув уваги на відмінність регресу та суброгації, що призвело до помилкових висновків про правомірність відшкодування відповідачем страховику майнової шкоди саме у порядку регресу.

Відповідно до норм статті 993 Цивільного кодексу України (ЦК) та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. А регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Тому, що правовідносини, які у даному випадку виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією, а оскаржене судове рішення підлягає зміні із зазначенням, що сума страхового відшкодування у розмірі 4289,56 грн стягується з відповідача в порядку суброгації.

Саме про таке розуміння змісту вказаних норм матеріального права при аналогічних обставинах справи дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанова від 30.01.2019 у справі № 755/9320/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що ТДВ «СТ «Домінанта» відповідно до вимог ст.ст. 9,22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був зобов`язаний здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до п.2.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку , встановленому законодавством.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза частина збитків, що відшкодовується страховиком згідно договору страхування.

Страхове відшкодування за шкоду заподіяну потерпілим, зменшується на суму франшизи. Тобто франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду.

Згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу №17/6/505/747510 від 11.07.2017 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мітсубісі» дрн НОМЕР_1 склала 11842 грн 09 коп.

Загальний розмір фактично понесених витрат склав 9911,52 грн., яку страхова компанія ПрАТ «СК «ВУСО» виплатила на користь ОСОБА_3 .

За рішенням Господарського суду м. Києва від 01.08.2017 року ТДВ «СК Домінанта» сплатило на користь ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих збитків у розмірі 5621,96 грн.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування своєму страхувальнику у відповідності до положень ст. 27 Закону України «Про страхування", ст. 993, 1191 ЦК України ПрАТ «СК «ВУСО» правонаступником якого є ФОП ОСОБА_2 отримав право вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі, яке кореспондується з відповідними обов`язком відповідача як заподіювача шкоди, - у порядку суброгації, а не регресу, яку судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто з ОСОБА_1 . Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено регресний порядок відшкодування водієм забезпеченого обов`язковим страхуванням транспортного засобу страховику - після виплати останнім страхового відшкодування потерпілій особі, яку суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин, до спірних правовідносин у даній справі не застосовується.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги стосовно отримання повного відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» сплаченої на підставі договору майнового страхування потерпілій внаслідок ДТП особі на підставі рішення Господарського суду м Києва від 01.08.2017 року у справі № 910/10077/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, вказаним чинним рішенням господарського суду встановлені наступні обставини, які відповідно до згаданої норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України мають преюдиціальне значення по цій справі.

Відповідно до рахунку №7-00000424 від 29.03.2017, наданого ТОВ «Техно-Арт», вартість ремонту автомобіля «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 9 177,35 грн.

Згідно зі страховим актом №2533-02 від 31.03.2017 сума страхового відшкодування становить 9 911,52 грн.

Здійснення позивачем страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №2-01 від 21.06.2016 підтверджується платіжним дорученням №6741 від 31.03.2017 на суму 4 295,52 грн та довідкою про залік страхового відшкодування в рахунок страхового платежу на суму 5 616,00 грн.

Відповідно до звіту про вартість колісного транспортного засобу №17/6/505/747510 від 11.07.2017, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 6 621,96 грн.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 на дату ДТП була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9839788.

Статтею 29 Закону України «Про страхування» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як вбачається, з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9839788 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000,00 грн, франшиза - 1 000,00 грн.

Таким чином, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в сумі 5 621,96 грн, тобто з урахуванням франшизи.

Тому зазначеним рішенням господарського суду було не повністю відшкодована сплачена ПрАТ «ВУСО» страхова сума, яка у даному випадку відповідно до наведених норм матеріального права покладається на відповідача, який є відповідальною за скоєння ДТП особою.

При цьому також безпідставними є заперечення апелянта проти права позивача отримати відшкодування фактично понесених витрат на правову допомогу. Той факт, що позивач є підприємцем, надає послуги у галузі права та є фахівцем у галузі права, не обмежує його право на правову допомогу у даній справі, яка йому була надана адвокатом.

Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

29 січня 2019 року між позивачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та адвокатом Самойленко П.М. укладено договір про надання правової допомоги № 30/01/19 .

Разом з відзивом, представником позивача надана копія платіжного доручення на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу №Р24А785616955А48112 від 08.07.2020 року на суму 1500 грн розрахунок вартості та вартість наданих послуг, акт здачі-приймання робіт від 08.07.2020 року, додаткову угоду №126-2 від 07.07.2020 року.

З урахуванням вищевикладеного з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, однак помилився із застосуванням вказаних норм матеріального права, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржене рішення суду підлягає зміні лише в частині мотивів задоволення позову.

Оскільки зміст рішення суду фактично не змінився, то у даному випадку за змістом норми ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерахунку судових витрат.

Керуючись ст.ст.367,368,374, ч.1 п.1, 376, 381, 382-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 05 листопада 2019 року змінити в частини правових підстав задоволення позову, виклавши їх відповідно до мотивувальної частини цієї постанови.

Стягнути з ОСОБА_1 на (рнокпп НОМЕР_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_5 витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19 квітня 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді - І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.