Справа № 946/4315/21
Провадження № 2/946/2611/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Ророг Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є власником 5/22 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини будинку від 23.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Гнесько В.Г. У 1994 році відповідач був зареєстрований у вказаному будинку, квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою у домовой книзі. Реєстрація відповідача у вказаному будинку (квартирі) позбавляє інших осіб можливості зареєструватися за цією адресою. Фактично відповідач не проживає за даною адресою. Позивач сплачує комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб, які не проживають в житловому приміщенні. Крім цього, він не може розпорядитися (продати, подарувати) на свій розсуд належну йому власність частину житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_1 . Таким чином, будучи зареєстрованим у вказаному будинку, відповідач перешкоджає в користуванні та розпорядженні майном позивачу. Без згоди відповідача позивач не може зареєструвати інших осіб в даному будинку. З огляду на зазначене, позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Представник позивача адвокат Станєв М.І. надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу без його участі та участі позивача, просить задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу без його участі, позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, наслідки визнання позову, передбачені ЦПК України, йому відомі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування часток житлового будинку від 23.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г., ОСОБА_1 є власником 5/22 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

Іншими співвласниками вказаного житлового будинку є ОСОБА_3 (7/198 часток), ОСОБА_4 (7/198 часток), ОСОБА_5 (5/11 часток), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №270709109 від 16.08.2021 року.

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується відомостями технічної документації на будинок (а.с.11-12), відміткою у його паспорті, сторінка 11 (а.с.13 зворот) та довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 11.06.2021 року.

Відповідач не проживає в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що є обставиною, що не підлягає доказуванню у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України.

Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року № 57р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м.Ізмаїлі Одеської області» вулицю Леніна перейменовано на вулицю Комерційну.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 7 цього Закону зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , частина якого належить позивачу, відповідач створює перешкоди в реалізації ним в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України.

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі, суд вважає можливим позов ОСОБА_1 задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки позовні вимоги обґрунтовані.

За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 141, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, адреса місцезнаходження: вул.Михайлівська, 27-а, м.Ізмаїл Одеської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків « НОМЕР_1 », таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків « НОМЕР_1 », за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків « НОМЕР_1 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко