Єд. унік. № 243/4654/21
Провадження № 2/243/1688/2021
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

«30» серпня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Дюміної Н.О.,

при секретарі - Прилуцькій А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника третьої особи

Служби у справах дітей - Костіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Слов`янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Слов`янської міської ради Донецької області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначенні способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми, -

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Слов`янської міської ради Донецької області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначенні способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми, посилаючись на те, що вони з відповідачкою перебували у шлюбі з 29 серпня 2009 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 29 квітня 2021 року шлюб між ними розірвано. Відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, забороняючи дітям спілкуватися та бачитися з ним. Він звертався до Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради з заявою, щодо встановлення порядку спілкування з дітьми, у зв`язку з чим відповідачка двічі запрошувалася на бесіду із зазначеного питання, однак прийти на зустріч відмовилася. На даний час він є фізичною особою - підприємцем та має можливість займатися вихованням дітей з 9 години до 19 години кожного тижня в четвер, п`ятницю, суботу та неділю за місцем його мешкання. Просить суд зобов`язати відповідача ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити, наступний порядок спілкування з дітьми: з 09 години до 19 години кожного тижня в четвер, п`ятницю, суботу та неділю. Також просить стягнути з відповідачки судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, зазначив, що погоджується з порядком спілкування з дітьми, встановленим висновком Органу опіки та піклування.

Представник позивача, адвокат Винник З.Г. надала пояснення аналогічні викладеним в позові, додала, що позивач ніколи не ухилявся від виховання дітей, бажає бачитись з ними та брати участь у їх вихованні, виконувати свої батьківські обов`язки.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила що вона не чинить неяких перешкод у спілкуванні батька з дітьми, вказала, що діти самі не бажають спілкуватися з батьком. Також пояснила, що не заперечує, щодо порядку спілкування позивача з дітьми, який викладений у висновку Органу опіки та піклування, однак тільки за наявності бажання спілкуватися з батьком у дітей.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Слов`янської міської ради Костіна О.В., яка діє на підставі довіреності № 29/01-1168 від 04 червня 2021 року у судовому засіданні просила встановити графік спілкування позивача з дітьми за порядком, встановленим у висновку Органу опіки та піклування.

Малолітня ОСОБА_4 в судовому засіданні, у присутності матері та батька, пояснила, що бажає спілкуватись з батьком, з сестрою вони поговорили та вирішили що будуть бачитися з батьком не поодинці, а вдвох. Зазначила, що відповідає на телефонні дзвінки від батька, сама йому не телефонує, зараз вони з батьком спілкуються рідко, батько для неї не чужа людина.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.13 ЦПК України), вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтв про народження серії: НОМЕР_1 виданого 28 січня 2020 року та серії НОМЕР_2 , виданого 07 листопада 2013 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , їх батьками у свідоцтві зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.7-8).

Як вбачається з довідки № 589/02-37 від 11 грудня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Андріївської селищної ради Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею проживають її діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6)

На запит ОСОБА_1 . Служба у справах дітей Слов`янської міської ради, повідомила, що мати дітей ОСОБА_3 запрошувалася двічі телефонними дзвінками до служби на бесіду, щодо спілкування батька з дітьми, однак жодного разу не прийшла. Роз`яснено право на звернення позивача до суду (а.с.9).

З довідки, виданої старшим державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) АСВП № 64318162 від 02 червня 2021 року, на примусовому виконанні Слов`янського міськрайонного відділу ДВС перебуває виконавче провадження АСВП № -64318162 відкрите на підставі судового наказу № 2-н/243/33/2021 від 26 січня 2021 року, який видано Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно матеріалів виконавчого провадження за весь період сплати аліментів - з 24 грудня 2020 року по 31 травня 2021 року заборгованість по аліментам відсутня (а.с.29).

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської ради № 29/01-1556, батько до дітей має теплі дружні стосунки, бажає спілкуватися з дітьми, приймати участь у вихованні та утриманні дітей, на засіданні було заслухано думку старшої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та до уваги приймалися факти бажання спілкуватися батька з малолітніми дітьми та приймати участь у їх вихованні. Орган опіки та піклування вважав за доцільне встановити наступний порядок спілкування з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьку ОСОБА_1 : кожної середи з 14-00 години до 19-00 години та кожної суботи з 09-00 години до 19-00 години у громадських місцях без присутності матері дітей (а.с.27).

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтями 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України це право дитини конкретизовано, зокрема, у статті 171 СК України, яка регулює врахування думки дитини при вирішенні питань, які стосуються її життя.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

З вищевикладених положень вбачається, що другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Як встановлено в судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 зазначає, що вона не чинить перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з дітьми, однак порядок спілкування батька з дітьми за згодою батьків в добровільному порядку досягнуто між сторонами не було, тому суд вважає, що оскільки сторони не дійшли згоди про порядок спілкування позивача з дітьми, виник спір і він звернувся до суду з цим позовом, то існують перешкоди у вихованні та спілкуванні з доньками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з боку ОСОБА_3 . За таких обставин позовні вимоги в частині усунення перешкод у спілкуванні з дітьми підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги, щодо встановлення графіку спілкування з дітьми суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у виховання дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Суд вважає необхідним зазначити, що діти потребують спілкування з батьком та його уваги та турботи, що позитивно буде впливати на їх психічний, духовний та емоційний стан. При цьому суд враховує вік дітей та встановлення у судовому засіданні відсутності порозуміння між сторонами по справі щодо питань виховання та порядку спілкування батька з малолітніми дітьми, та вважає можливим спілкування дітей з батьком без присутності матері.

Визначаючи час для спілкування позивача з малолітніми дочками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суд враховуючи вік дітей та стан здоров`я, прихильність до кожного з батьків, необхідність їх духовного та фізичного розвитку, необхідність дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей та урахування їх інтересів, дійшов до висновку, що визначений Органом опіки та піклування Слов`янської міської ради порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дочок за наступним графіком: кожної середи з 14-00 голини до 19-00 години та кожної суботи з 09-00 години до 19-00 години у громадських місцях без присутності матері дітей є вмотивованим та забезпечує належну участь батька у вихованні дітей.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат суд виходить з такого.

З приводу позовних вимог про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, суд зазначає, що в силу п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Конституційне право на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника гарантується ст. 59 Конституції України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України воно не може бути скасоване, а звуження змісту та обсягу наявних прав і свобод не допускається.

За ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано ордер на правову допомогу, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат.

Зазначений обов`язок сторонами виконаний.

При визначенні суми витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Беручи до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача підтверджено належними й допустимими доказами витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000,00 грн. Розмір витрат є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, який підтверджується кількістю та обсягом підготованих заяв по суті та з процесуальних питань, змістом цих документів, які містять аналіз обставин справи та чинного законодавства; з ціною позову та значенням для позивача справи щодо захисту його цивільних прав. Витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК).

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, а отже, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. та сума судового збору у розмірі 908,00 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159, 161, 162 СК України, ст.ст. 4, 13, 81, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Слов`янської міської ради Донецької області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначенні способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з доньками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення графіка його побачень із дітьми кожної середи з 14:00 години до 19:00 години та кожної суботи з 09:00 години до 19:00 години у громадських місцях без присутності матері дітей.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 01 вересня 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна