23.04.2021 Справа № 331/1063/21
Провадження № 2/331/1060/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря Мироненко О.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача моральну шкоду завдану неправомірною бездіяльністю посадових осіб відповідача в розмірі 5000,00 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262).

Позивач, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з питання направлення до ГУ ПФУ в Запорізькій області оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України від 20.12.91 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які він отримував на момент звільнення з військової служби, для проведення перерахунку основного розміру пенсії.

У листопаді 2020 року Позивач отримав лист від ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно якого йому відмовлено у підготовці та направленні довідки, оскільки на це відсутні законні підстави.

В подальшому Позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду, яким було задоволено позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити певні дій.

Позивач зазначає , що своїми діями ЗОТЦК протягом року змушує його звертатись за свої правом, відстоювати, боротись з посадовими особами, яке держава йому повинна надавати відповідно до Закону.

Позивач не має можливості зараз повноцінно працювати, оскільки всі ці фактори позначились на його сні, останній рік він страждає на безсоння, на фоні безсоння виникають сильні головні болі. Це поставило Позивача у незручне становище, оскільки він не може матеріально забезпечувати свою родину на тому ж рівні, який був в той час, оскільки більшу частину родинного доходу він повинен витрачати на послуги адвоката та на медикаменти, які на сьогоднішній день коштують дуже багато. Це додає йому багато неприємних відчуттів, заподіяло моральну шкоду.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2021 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити з тих підстав, що позивачем не доведено обставин та підстав, які зумовлють наявність моральної шкоди.

В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача просив справу розглядати без його участі, в задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.

При призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно норм Закону № 2262 здійснено розрахунок згідно норм чинного законодавства на той час із застосуванням премії та надбавок до основного розміру пенсії.

Позивач у червні 2020 року звернувся із заявою до відповідача про надання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення.

Відповідачем листом № 1198/С від 10 червня 2020 року позивачу надано відповідь, якою відмовлено у задоволенні заяви.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року визнано протиправною бездіяльність Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 ..

Зобов`язано Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії позивачу.

При цьому, у рішенні суд зазначив, що дії відповідача щодо не складання позивачу нової довідки про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії є неправомірними, а з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, а отже позивач має право на отримання довідки про розмір його грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, які існували станом на 05.03.2019 за відповідною посадою, яку позивач займав на дату звільнення із служби.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 правовою підставою своїх вимог зазначив ст.23 та 1167 ЦК України.

Так, відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні

Отже, необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок щодо відшкодування шкоди.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У ст.1173 ЦК України закріплене правило про те, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частинами 3,5 та 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на ту обставину, що протиправність дій відповідача встановлена рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року.

Однак, слід зазначити, що сам лише факт ухвалення цього рішення не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачеві моральної шкоди та не звільняє його від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні адміністративного спору суд виходив з того, що дії відповідача щодо не складання позивачу нової довідки про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії є неправомірними.

Вказаним рішенням Запорізький окружний адміністративний суд, визнавши протиправними дії відповідача щодо не складання позивачу нової довідки про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії, зобов`язав Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ..

Отже, цим судовим рішенням були відновлені порушені права позивача на видачу довідки про розмір грошового забезпечення. Заслуговує на увагу й та обставина, що визнання судом протиправними дій відповідача було зумовлене виключно порушенням Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393 у зв`язку з помилковим тлумаченням чинного законодавства.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 , суд констатував факт порушення відповідачем вимог чинного законодавства , що регулює перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При цьому, враховуючи характер спірних правовідносин, вина заподіювача шкоди презюмується. Разом з тим, вказаних обставин недостатньо для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач зобов`язаний довести настання негативних наслідків у вигляді такої шкоди, її розмір та причинний зв`язок.

В порушення вимог ст. 81 ЦПК України позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками, зазначеними позивачем у позові.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи вищенаведене, витрати на правову допомогу відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача не підлягають, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 23 квітня 2021 року.

Суддя: