РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 серпня 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря Кравчук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В належному йому будинку зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не проживають у цьому помешканні.

Він, як власник вищевказаного будинку, не може вільно і належним чином розпоряджатися на свій розсуд цією власністю.

Відповідачі не бажають добровільно знятися з місця реєстрації, з належного позивачу на праві приватної власності будинку, на цій підставі позивач просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 такими, що втратили право користування житлом, що за цією ж адресою.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, зокрема у відповідності до ч. 11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України.

Про причини неявки відповідачі не повідомили, відзив на позов, а також заяву про слухання справи у їх відсутності не подали. Тому зі згоди сторони позивача, з урахуванням положень ст. ст.128-131, 223, 280-282 ЦП України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті заочно за відсутності позивача та відповідачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.05.2021 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

В житловому будинку АДРЕСА_1 , у встановленому законом порядку зареєстровано місце проживання: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 що підтверджується відповідною довідкою № 1443 від 16.06.2021 року.

Із змісту позовної заяви встановлено, що відповідачі зареєстровані у спірному житлі зі згоди попереднього власника житла. Відповідачі не є членами сім`ї позивача, який є новим власником житла і він не надавав згоди їм на користування цим житлом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 383 ЦК та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною 1 ст.156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування житловим приміщенням у членів її сім`ї, тобто право членів сім`ї власника будинку на користування цим житлом є похідним від прав власника будинку.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Факт реєстрації відповідачів створює перешкоди позивачу, як власнику житла, оскільки він не може вільно користуватись, розпоряджатись, володіти житлом.

Оскільки позивач є новим власником спірного будинку, а відповідачі зареєстровані у цьому житлі зі згоди попереднього власника, при цьому відповідачі не є членами сім`ї позивача, і він не надавав згоди відповідачам на користування цим житлом (не укладав договорів найму), тому з припиненням права власності попереднього власника будинку у відповідачів припинилось право на користування цим житлом і їх слід визнати такими, що втратили право на користування цим житлом.

Керуючись ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 13, 58, 60, 213, 223, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування житлом, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий /-/ підпис.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер