Справа № 362/1374/21
Провадження № 2/362/1715/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2021 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської районної державної нотаріальної контори про скасування реєстраційного запису,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що її чоловіку на праві приватної власності належало нерухоме майно, яке за реєстрацією нотаріальної контори перебуває під арештом.

Посилаючись на ту обставину, що вказаний арешт накладено помилково, позивачка просить скасувати реєстраційний запис про заборону.

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 серпня 2004 року, ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 23 - 24).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15.05.2019 року вбачається, що за повідомленням б/н нотаріальної контори м. Васильків 17 вересня 2004 року за № 1310653 Васильківською районною державною нотаріальною конторою зареєстровано заборону (архівний запис) належного ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1 (а.с. 16 - 19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.05.2017 року (а.с. 21).

Позивач є спадкоємцем померлого за заповітом від 04 травня 2017 року (а.с. 22).

Внаслідок запису про заборону на нерухоме майно померлого чоловіка, позивачка не може реалізувати свої права спадкоємця.

Зокрема, із витребуваних за клопотанням представника позивача письмових доказів, які було надано Київським обласним державним нотаріальним архівом, судом встановлено, що за заявою ОСОБА_4 від 14.06.1997 року поданої до Васильківської державної нотаріальної контори, 14 червня 1997 року, останньою, за № 18 було зареєстровано заборону відчуження будинку АДРЕСА_1 (а.с. 98 - 99, 100 - 101, 102).

Одночасно, суд враховує той факт, що було здійснено зміну нумерації будинків по АДРЕСА_1 .

Так, про зміну нумерації будинку АДРЕСА_1 з № 5 на № 8, який належав ОСОБА_4 , свідчать зміст договорів дарування від 18.10.1997 року і купівлі-продажу від 04.12.2012 року вказаного домоволодіння (а.с. 33 - 34, 35 - 36).

Тобто, будинок АДРЕСА_1 належав померлому чоловіку позивачки.

При цьому, належний ОСОБА_4 будинок АДРЕСА_1 , на який нотаріальною конторою було накладено заборону, змінив свій номер на № 8.

Як наслідок, не врахувавши зміну нумерації будинків по АДРЕСА_1 , помилково було накладено заборону на нерухоме майно спадкодавця позивачки.

Зокрема, вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно із нормами статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник; боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Так, під час розгляду справи не встановлено, що спадкодавець позивачки є боржником у виконавчих провадженнях за стягненнями на користь інших осіб.

Як наслідок, реєстрація заборони (архівний запис) на будинок АДРЕСА_1 , - є такою, що не стосується померлого чоловіка позивачки та безпідставно обтяжує належне йому нерухоме майно.

Частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, заборона відчуження нерухомого майна спадкодавця позивачки, порушує права останньої щодо реалізації своїх спадкових прав, а тому таке право позивачки слід захистити шляхом скасування заборони щодо вказаного нерухомого майна.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 321 ЦК України, ст. ст. 15, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 92, 95, 133,258, 259, 263 - 265, 273 - 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати заборону (реєстраційний номер обтяження 1310653, архівний запис) щодо належного ОСОБА_2 домоволодіння АДРЕСА_1 , що зареєстрована Васильківською районною державною нотаріальною конторою 17 вересня 2004 року за повідомленням б/н нотаріальної контори м. Васильків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду - 31 серпня 2021 року.