Житомирський апеляційний суд
Справа №282/350/21 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Категорія 68 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 282/350/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у зв`язку з продовженням навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 12 липня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Вальчука В.В. у смт Любарі,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, у зв`язку з продовженням навчання, починаючи з 24 березня 2021 року по 20 червня 2022 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 05.08.2009, від якого мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг повноліття. Їх син навчається на денній формі навчання у Новочорторийському державному аграрному технікумі на ІІІ курсі з терміном навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року та потребує матеріальної допомоги, оскільки не має самостійного заробітку. Оскільки син навчається на денній формі навчання, то самостійного заробітку не має, проживає із нею (позивачкою) та перебуває на її повному утриманні, а тому потребує матеріальної допомоги. Разом із тим, відповідач має значний дохід у вигляді орендної плати за користування його 4 земельними паями, а тому має можливість надавати допомогу сину на час навчання. Посилаючись на наведене, просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 12 липня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з продовженням навчання, у твердій грошовій сумі, що становить 2300 (дві тисячі триста) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 24 березня 2020 року по 20 червня 2022 року. Стягнення розпочато з 24 березня 2021 року. В решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність рішення нормам матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що на даний час він не має постійного доходу, при цьому проживає у зареєстрованому шлюбі та дружина перебуває на його утриманні. Вказує, що не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, а позивачкою не доведено потребу сина в утриманні аліментів. Зазначає, що суд безпідставно стягнув аліменти у твердій грошовій сумі, так як позивачка просила - в частці від заробітку, а тому вийшов за межі позовних вимог. Наголошує, що судом не було взято до уваги визнання позивачем факту непроживання з нею сина ОСОБА_3 . Крім того вказує, що на його утриманні перебуває дружина та дитина дружини від першого шлюбу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим. Зазначає, що твердження відповідача, що син не проживає разом із нею є хибними та спростовуються матеріалами справи та поясненнями сина. Вказує, що відповідач не надав доказів на підтвердження незадовільного стану здоров`я та відсутності роботи у м. Любарі, а також того, що він перебуває на обліку в Центрі зайнятості як безробітний. Водночас ОСОБА_2 сам визнає, що неофіційно працював у Польщі та отримував дохід. Також вказує, що на її утриманні перебуває дочка від другого шлюбу та подає доказі її офіційного доходу. Наголошує на тому, що самостійно несе витрати на утримання сина.

В запереченнях на відзив ОСОБА_2 наголошує на тому, що син ОСОБА_3 на період навчання в коледжі із позивачкою не проживає, а мешкає в с. Любомирка Полонського району Хмельницької області у своєї бабусі. Також вказує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження доходу позивачки, в той час як його сукупний місячний дохід становить 5000 грн на місяць. Також звертає увагу суду, що позивачка жодним чином не спростувала доводи його апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі. Мотивуючи тим, що докази на адвокатські запити надійшли після ухвалення рішення судом першої інстанції, просили долучити до матеріалів справи Свідоцтво про закінчення ОСОБА_3 Новоселицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області, довідку Новочорторийського державного аграрного технікуму від 06.08.2021, підписану юрисконсультом (без печатки) про те, що зі слів куратора групи ОСОБА_3 він на період навчання в коледжі проживає в селі Любомирка Полонського району Хмельницької області у своєї бабусі та Заяву ОСОБА_3 про допуск його до участі у конкурсному відборі до Новочорторийського державного аграрного технікуму, де він зазначив своїм батьком ОСОБА_7 та його контактний телефон.

ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, сторони є батьками повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 лютого 2010 року відділом РАЦС Любарського РУЮ зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , та останній присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки №61 від 02.03.2021 року, ОСОБА_3 навчається у Новочорторийському державному аграрному технікумі, на ІІІ курсі і термін його навчання становить з 01.09.2018 по 30.06.2022.

Із Довідки № 125 від 16.08.2021 вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді начальника ВЛТ в ТОВ «Агрофірма «Відродження» з 02.12.2016 та її дохід за період з 01.01.2021 по 30.04.2021 склав 44 788, 69 грн з урахуванням утримань.

Довідкою ТОВ «А.Т.К,» №147 від 04.06.2021 підтверджується, що ОСОБА_2 отримує орендну плату за чотири земельні ділянки в розмірі 62795 грн в рік (а.с.41).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила, що син ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги батька в розмірі 1/4 усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, беручи до уваги рівність прав і обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а також враховуючи той факт, що позивачем не надано суду доказів про те, що відповідач працює офіційно та має постійний регулярний заробіток, що стало б підставою для визначення розміру аліментів у відсотковому відношенні до його заробітку (доходу), дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2300 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Проте, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Позивачкою не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу у розмірі саме 2 300 грн щомісячно і до закінчення дитиною навчання.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 офіційно працює, проте наявні докази і це не заперечується відповідачем, що він має дохід у вигляді орендної плати за землю та щомісячний дохід становить 5233 грн.

ОСОБА_2 є працездатним, доказів у відповідності до ст. 81 ЦПК України наявності вад за станом здоров`я на момент розгляду справи судом першої інстанції та інших обставин, що унеможливлюють сплату аліментів, матеріали справи не містять.

Таким чином, ОСОБА_2 є особою працездатного віку, протипоказань до будь-якої праці не має, а неможливість знайти будь-яку роботу не довів.

Разом із тим, судом встановлено, що повнолітній син сторін потребує матеріальну допомогу у зв`язку із продовженням навчання. ОСОБА_10 не одружений, будь-якого доходу не має, так як не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання, проживає разом із матір`ю за адресою АДРЕСА_1 та перебуває на її повному утриманні, що підтверджується Довідкою Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області Стрижівський старостинський округ від 16.08.2021 № 1135.

Водночас, на спільному утриманні ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_7 перебуває їх спільна неповнолітня дочка.

Сімейний Кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Враховуючи, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, перебування сина на бюджетній формі навчання, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, правильно встановивши характер спірних відносин, що виникли між сторонами дійшов обгрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів з батька на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Проте, з урахуванням встановлених обставин справи, наявних доказів про доходи боржника, зважаючи на повноліття сина сторін ОСОБА_3 , який може поза навчальним процесом (зокрема, у літній період) також використати своє право на працю, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити стягнуту з відповідача суму аліментів з 2300 до 1500 грн. щомісячно.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд вийшов за межі позовних вимог, стягуючи аліменти у твердому розмірі, а не у частці від заробітку (доходу) божника не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, позивач, звертаючись до суду з позовом просила стягнути з відповідача аліменти на підставі ст. 182 СК України, що регулює визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, а суд вирішив справу на підставі ст. 184 СК України, що регулює визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Однак, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції у цій частині правильно застосував норми матеріального права та не порушив норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, що позивачка не вправі була подавати позов, а повинен звертатися до суду його повнолітній син, не заслуговують на увагу, оскільки право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст. 199 СК України).

Твердження в апеляційній скарзі, у запереченнях на відзив на апеляційну скаргу та поясненнях в суді апеляційної інстанції відповідача та його представника з посиланням на довідку Новочортирійського державного аграрного технікуму про те, що син не проживає разом з матір`ю є безпідставними, оскільки подана відповідачем довідка від 06.08.2021 не завірена печаткою, складена зі слів куратора групи А-41 вказаного технікуму та є неналежним доказом в розумінні положень ст. 77 ЦПК України.

Натомість доводи сторони відповідача спростовуються довідкою Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області Стрижівський старостинський округ від 16.08.2021 № 1135 доданою позивачкою до відзиву на апеляційну скаргу про те, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 із сім`єю, в склад якої входять: чоловік - ОСОБА_7 , дочка - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свекруха - ОСОБА_12 . В довідці окремо зазначено, що син ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю і знаходиться на її утриманні.

Подане в апеляційному суді Свідоцтво про закінчення ОСОБА_3 Новоселицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області на суть розгляду справи не впливає, а в такий само спосіб подана відповідачем Заява ОСОБА_3 про допуск його до участі у конкурсному відборі до Новочорторийського державного аграрного технікуму, де він зазначив своїм батьком ОСОБА_7 та його контактний телефон свідчить швидше про те, що відповідач, який є рідним батьком ОСОБА_3 нехтує не тільки обов`язком матеріально підтримувати свою дитину, а й усувається від виконання загалом своїх батьківських обов`язків, коли дитина у документі зазначає не його своїм батьком, а вітчима - фактично сторонню особу.

Доводи в апеляційній скарзі відповідача про те, що він утримує теперішню дружину, яка не працює, та її дочку від іншого шлюбу, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені жодними доказами. Окрім того в утриманні дитини дружини відповідача також, за законом, зобов`язаний брати участь її рідний батько.

З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та у зв`язку із викладеним, змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та зменшує розмір аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітнього сина з 2300 грн до 1500 грн щомісячно.

В решті рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 12 липня 2021 року - змінити.

Зменшити розмір стягнутих аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період його навчання з 2300 грн до 1500 грн., щомісячно, починаючи з 24 березня 2020 року по 20 червня 2022 року.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.08.2021.

Головуючий Судді