Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П.,

за участі секретаря Гриценко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд зняти арешт (архівний запис) зареєстрований 04 жовтня 2004 року за №1352373 Сьомою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Мінського районного суду м. Києва від 12 серпня 1998 року щодо квартири АДРЕСА_1 право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 та арешт (архівний запис) зареєстрований 25 жовтня 2004 року за №1407925 Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Ленінградського районного суду м. Києва від 19 червня 1998 року щодо квартири АДРЕСА_1 право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що згідно з свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , 25 жовтня 2019 року було зареєстровано смерть ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося майно, яке увійшло до складу спадкової маси. Зокрема, до складу спадкового майна входить квартира АДРЕСА_1 .

Право власності на вказане нерухоме майно померлий отримав на підставі рішення Мінського районного суду м. Києва від 28 лютого 2000 року.

Таким чином, право власності на квартиру АДРЕСА_1 виникло у ОСОБА_3 з моменту набрання рішенням Мінського районного суду м. Києва від 28 лютого 2000 року, яке є належним правовстанолюючим документом, законної сили.

Згідно довідки про склад спадкоємців №36/02-14 від 12.05.2020 року, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 , є його дружина- ОСОБА_1 .

Разом з тим, під час оформлення спадкової справи з метою отримання правовстановлюючих документів приватним нотаріусом було отримано інформаційну довідку № 208076162 від 04.05.2020 року з Державного реєстру речових на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , в якій зазначалося що на дану квартиру було накладено арешт.

Такиим чином, станом на момент звернення з цією позовною заявою право ОСОБА_1 на набуття у власність квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування обмежене арештом.

10 грудня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зняття арешту з майна, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження.

05 лютого 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зняття арешту з майна.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі виходячи з підстав викладених у змісті позовної заяви, просив прийняти рішення, яким їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Поважність причин неявки в судове засідання не повідомив. Крім того, в ході розгляду справи представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у ньому.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

В судовому засіданні встановлено, що Ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 19.06.1998 р. в порядку забезпечення позову накладено арешт на спірну квартиру АДРЕСА_1 . Ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 02.06.1999 р., було скасовано ухвалу від 19.06.1998 р. та знято арешт із квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був власником квартири АДРЕСА_1 .

Після його смерті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернявською Нелею Юріївною заведено спадкову справу №72/2019 від 14.11.2019 р.

Згідно довідки про склад спадкоємців №36/01-14 від 12.05.2020 р. єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 , є його дружина ОСОБА_1 , яка є позивачме у справі.

Під час оформлення спадкової справи з метою отримання правовстановлюючих документів приватним нотаріусом було отримано інформаційну довідку №208076162 від 04.05.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно даної довідки, наявний арешт (архівний запис) зареєстрований 04 жовтня 2004 року за №1352373 Сьомою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Мінського районного суду м. Києва від 12 серпня 1998 року, щодо квартири АДРЕСА_1 , та арешт (архівний запис) зареєстрований 25 жовтня 2004 року за №1407925 Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Ленінградського районного суду м. Києва від 19 червня 1998 року, щодо будинку квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України регламентовано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином позивач, в повній мірі прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та є єдиним спадкоємцем, що підтверджується довідкою про склад спадкоємців №36/01-14 від 12.05.2020 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернявської Н.Ю.

Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження майна, яке у встановленому законом порядку успадковане, створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним.

Таким чином, позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Виходячи з викладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту з майна.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зняття арешту з майна.

Питання, щодо стягнення судових витрат в межах даної цивільної справи було вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321 ЦК України та керуючись ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт (архівний запис) реєстраційний номер №1352373, зареєстрований 04 жовтня 2004 року Сьомою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали ВХ.417, 12 серпня 1998 року, Нарсуд, р-н Мінський, щодо квартири АДРЕСА_1 , Архівний номер: НОМЕР_2 . Архівна дата: 13.08.1998 року, дата виникнення: 13.08.1998 ркоу, № реєстра: 7-50, внутр. № 88018Е2Е29ЕF272А342В.

Зняти арешт (архівний запис) реєстраційний номер №1407925, зареєстрований 25 жовтня 2004 року Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н, 19 червня 1998 року, Нарсуд, р-н Ленінградський, щодо квартири АДРЕСА_1 , Архівний номер: НОМЕР_3 . Архівна дата: 26.06.1998 року, дата виникнення: 26.06.1998 ркоу, № реєстра: 3-1627, внутр. № 5В01163В27ЕF242Е603Е.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 березня 2021 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , (місце проживання АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ).

Відповідач - Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), (місце реєстрації: 04050, м.Київ, вул. Студентська, буд. 7,).

Суддя