Єдиний унікальний номер №440/1150/14-ц
Провадження № 6/943/7/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:

головуючої-судді Шендрікової Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Волошин Х.С.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою.

Свою заяву мотивує тим, що 12.11.2014 року Буський районний суд Львівської області задовольнив її вимоги та стягнув з ОСОБА_2 в її користь 273700 (двісті сімдесят три тисячі сімсот) гривень боргу та 2737 грн. судового збору. На підставі цього рішення 03 грудня 2014 року Буським районним судом Львівської області видано виконавчі листи про стягнення з відповідача вище зазначені кошти. ВДВС Буського РУЮ 27.11.2015 року виніс постанову про відкриття провадження і 03 грудня 2015 року наклав арешт на майно боржника та оголосив заборони на його відчуження. 28 січня 2016 року позивачу було повернуто виконавчі листи, через відсутність майна у боржника на яке може бути звернуто стягнення. 05 січня 2017 року повторно позивачем було подано до Буського РВ ДВС ГТУЮ виконавчі листи для виконання. 16.01.2017 року виконавчі листи були їй повернуті без виконання, через те, що не сплачено авансовий внесок. Станом на 03.02.2017 р. сплив строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів до виконання. Просить заяву задоволити та продовжити строк для пред`явлення виконавчих листів по вказаній цивільній справі.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.3ст. 433 ЦПК України, заява розглядається судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Суд, розглянув матеріали заяви, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Буського районного суду Львівської області від 12.11.2014 року задоволено позовні вимоги позивача повністю .

В заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по вищевказаній цивільній справі позивач ОСОБА_1 , посилається на те, що по даній справі 05 січня 2017 року повторно нею було подано до Буського РВ ДВС ГТУЮ виконавчі листи для виконання. 16.01.2017 року виконавчі листи були їй повернуті без виконання, через те, що не сплачено авансовий внесок. Станом на 03.02.2017 р. сплив строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів до виконання.

На підтвердження даної обставини надано заяву позивача ОСОБА_1 , з якої вбачається, що вона повторно подавала до Буського РВ ДВС ГТУЮ у Льівській області виконавчі листи.

Інших доказів суду не представлено.

Суд наголошує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що жодні обставини, викладені в заяві стягувача ОСОБА_1 , які мали б місце вважати пропуск строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання поважним. На момент винесення рішення, а саме: 12.11.2014 року, відповідно достатті 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Таким чином, суд приходить до висновку, про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, у зв`язку з її не обґрунтованістю.

Відповідно до викладеного та керуючись ст.ст. 260,261,433, п.17.4 ч.1Перехідних положень ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання - відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шендрікова Г. О.