КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1207/18
Провадження № 2/534/14/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретарів судового засідання Клімової С.І., Гончар С.Т.,Телевної М.А.,Сидоренко Т.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи Галки О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Горішні Плавні Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду у сумі 4532 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, свої вимоги мотивує тим, що вона є одним із співвласником квартири АДРЕСА_1 в якій вона і проживає. 30.10.2017 та 01.07.2018 мешканцями квартири АДРЕСА_2 була затоплена її квартира. Вартість відновлюваного ремонту складає 4532 грн. Зазначає, що їй також було завдано моральних страждань, оскільки вказані події причинили негативні емоції і переживання.

06.03.2019 до суду надійшов відзив від ОСОБА_3 , згідно якого позов не визнає повністю, посилаючись на те, що надані позивачем докази є недостовірними та належними. Вважає, що в акті від 30.10.2017 зроблено припущення, а не встановлений факт, її квартиру ніхто не обстежував, вона проживає в квартирі з донькою і в цей день вони були відсутні вдома, а коли повернулись, то в квартирі було сухо. Також вважає, що акт про залиття від 05.07.2018 також викликає сумніви, оскільки в період з 27.06.2018 по 05.07.2018 вони з донькою перебували на санаторному лікуванні і коли повернулись 08.07.2018 виявили, що кухня була залита через стелю, оскільки вони проживають на найвищому поверсі, коли звернулись в КЖЕП, то встановили, що залиття їх квартири відбулось через вентиляційні канали, що розташовані на даху будинку. Зазначає, що в залитті квартири позивача її вина відсутня.

12.12.2019 від КЖЕП №1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що перше затоплення квартири АДРЕСА_1 , 30.10.2017 відбулось з вини власника квартири АДРЕСА_3 , з вказаним актом були ознайомлені власники обох квартир та заперечень з цього приводу у них не було. Вважає, що твердження відповідача , що залиття квартири 01.07.2018 сталося з вини КЖЕП 31 через вентиляційний канал будинку в зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків КЖЕП №1 є безпідставними, оскільки вказані обставини нічим не підтвердженні, а надані докази не спростовують вини відповідача ОСОБА_3 .

Процедурні питання, пов`язані із рухом справи в суді та інші процесуальні дії.

Провадження у справі відкрито за ухвалою судді Комсомольського міського суду Полтавської області Крикливого В.В. від 17.12.2018 (т.1 а.с.43) з призначенням справи до підготовчого судового розгляду.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.02.2019 підготовче провадження закрито .

На підставі розпорядження керівника апарату суду в зв`язку з відрахуванням зі штату судді ОСОБА_6 здійснено повторний автоматичний розподіл справи і ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.06.2019 справу прийнято до провадження судді Куц Т.О.

Ухвалою суду від 22.10.2019 за клопотанням представника позивача до участі у справі було залучено в якості співвідповідача КЖЕП №1 ( т.1 а.с.131).

Ухвалою суду від 17.12.2019 позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог щодо КЖЕП №1 за заявою представника позивача ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Стислий виклад позиції сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Бойченко Г.В. позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в ньому.

В судове засідання призначене на 30.03.2021 відповідач ОСОБА_3 не з`явилась, направила до суду заяву, згідно якої в позові просить відмовити, посилаючись на обставини зазначені у відзиві та просить розглядати справу у її відсутність.

Представник третьої особи КЖЕП №1 в судове засідання призначене на 30.03.2021 не з`явився, направив до суду заяву, згідно якої проти позову не заперечує та просить розглядати справу у його відсутність.

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Встановлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05.03.1996 квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 по 1/3 частині для кожної ( т.1 а.с.8).

Відповідно до акту про залиття від 05.07.2018 складеного КЖЕП№1, затікання в квартирі АДРЕСА_1 сталося з квартири АДРЕСА_3 , мешканці вказаної квартири не надали до неї доступ, однак з їх слів, у них відбувся прорив гнучкого шлангу під мийкою на кухні. Через відсутність доступу до квартири АДРЕСА_3 визначити причину залиття квартири було неможливо. Внаслідок залиття виникло затікання в великій кімнаті стеля площею 2 м2, стеля на кухні площею 2 м2, стеля в коридорі площею 1м2 (т.1 а.с.9) .

Відповідно до акту залиття від 30.10.2017 складеного КЖЕП №1, про те, що 30.10.2017 в квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття стелі на кухні площею 0,5 м2 та на стелі у ванній кімнаті площею 0,3 м2 . Винним в залитті квартирі вважати мешканців квартири АДРЕСА_3 (т.1 а.с.9).

Відповідно до висновку експерта № 7/9-18 від 30.07.2018 вартість відновлюваного ремонту приміщення квартири АДРЕСА_1 в зв`язку з залиттям станом на момент надання висновку складає 4532 грн (т. 1 а.с.11-29).

Оцінка наведених учасниками справи аргументів, норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тлумачення частини першої та другої статті 1166 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано шкоди. Такий висновок підтверджується використанням словосполучення «особа, яка завдала шкоди». Тому тільки за умови встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності їх вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно з п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендатор) згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Тобто відповідальність за належний стан санітарно-технічного обладнання в квартирі АДРЕСА_2 , несе безпосередньо власник тобто відповідач ОСОБА_3 , оскільки відповідно до довідки КЖЕП №1 остання є власником квартири в якій зареєстрована та проживає разом з ОСОБА_8 (т.1 а.с.8).

Відповідач, як власник квартири, зобов`язаний був контролювати стан санітарно-технічного обладнання в квартирі, яка є його власністю, та докладати зусиль для того, щоб не порушити права інших осіб, не завдати їм шкоди, що витікає з вимог статті 13 ЦК України.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 30.10.2017 та 05.07.2018 відбулося затоплення квартири АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що у запереченнях проти позову відповідач ОСОБА_3 зазначала, що її квартиру було затоплено через вентиляційний канал, що розташований на даху будинку, що і стало причиною залиття квартири позивача.

На підтвердження цих доводів, відповідачем ОСОБА_3 надано акт від 28.02.2019, відповідно до якого зазначено, що затікання в квартиру могло відбутися тільки через порожнину вентиляційного каналу під час дощу з вітром.

Однак вказані обставини спростовуються наданими суду показами свідка ОСОБА_9 , який зазначив, що відповідач ОСОБА_3 зверталась до КЖЕП №1 із скаргами на те, що в неї відбувається затікання з даху, однак під час огляду її квартири було встановлено, що плями, на стелі в квартирі АДРЕСА_2 дуже старі і могли залишитись ще до капітального ремонту даху, який був зроблений у 2012 році, оскільки у 2019 році, дах був у гарному стані, протікань з нього бути не могло.

Показами свідка ОСОБА_10 , яка зазначила, що вона є майстром з ремонту та експлуатації КЖЕП №1, ОСОБА_3 зверталась до них із скаргами щодо плям на стелі в її квартирі АДРЕСА_2 . Вони разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_3 піднімались на дах будинку щоб пересвідчитись у тому, що покрівля на даху в гарному стані і до її квартири протікань бути не може, вона пересвідчилась і більше скарг з цього приводу від неї не було. Через порожнину вентиляційного каналу затікання відбутись не може і ніколи таких скарг не надходило та зазначила, що якщо таке затікання відбудеться то мокрими будуть також і стелі у під`їзді будинку.

Показами свідка ОСОБА_11 , який заначив, що коли надійшла заявка щодо затоплення в квартирі АДРЕСА_1 вони приїхали і побачили, що у вказаній квартирі зі стелі на кухні відбувається протікання, оскільки доступу до квартири АДРЕСА_3 , що знаходиться над квартирою АДРЕСА_4 не було, вони перекрили воду на стояку то протікання закінчилось.

Вказані обставини на які посилались свідки також підтверджуються наданими КЖЕП№1 доказами, а саме: фотознімками покрівлі даху будинку АДРЕСА_5 та фотознімками стіни кухні квартири АДРЕСА_3 , яка виходить на сходову клітину під`їзду, актами загального весняного (осіннього) огляду будинку (будинків) за вказаною адресою та довідкою КЖЕП № 1 про проведення капітального ремонту покрівлі житлового будинку.

Крім того посилання відповідача на те, що затоплення квартири позивача №40 відбулось через протікання в квартиру АДРЕСА_3 через порожнину вентиляційного каналу під час дощу, спростовуються наданими позивачем доказами, а саме довідкою Українського гідрометеорологічного центру від 14.11.2019, відповідно до якої 01.07.2018 протягом доби опадів не було (а.с.153) та показами свідка ОСОБА_11 , який також зазначив, що в цей день опадів не було .

Як вбачається з акту від 05.07.2018 причиною затоплення квартири АДРЕСА_1 став порив гнучкого шлангу під мийкою на кухні в квартирі АДРЕСА_2 , в наслідок чого було залиття помешкання квартири позивача , яка знаходиться поверхом нижче (т.1 а.с. 9).

З наведеного слідує, що матеріальна шкода, яка була завдана позивачу ОСОБА_1 затопленням належної їй квартирі, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з неналежним станом санітарно-технічного обладнання в квартирі, що належить ОСОБА_3 .

Разом з тим, завдана позивачу затопленням шкода, має відшкодовуватися виключно за рахунок відповідача ОСОБА_3 , яка є власником квартири АДРЕСА_2 .

Позивач надала достатньо доказів про наявність факту залиття її квартири, а відповідач ОСОБА_3 не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті її квартири, хоча це її процесуальний обов`язок, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Таким чином, суд вважає, що належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачем ОСОБА_3 не надано.

Судом під час проведення підготовчого судового засідання сторонам було роз`яснено право призначення судових експертиз для встановлення причин затоплення квартири позивача та розміру завданої шкоди , роз`яснювалось право залучення необхідних висновків спеціалістів та експертів у відповідній галузі,.

Будь-які висновки експертиз для встановлення причин затоплення квартири АДРЕСА_2 для оцінки тверджень відповідача ОСОБА_3 про відсутність з її боку вини в залитті квартирі позивача та щодо іншого розміру завданих збитків, ніж ті, що визначені позивачем, суду надано не було.

Разом з тим, факт залиття квартири позивача саме з квартири відповідача ОСОБА_3 не оспорювалось в акті від 05.07.2018, де мешканці квартири АДРЕСА_3 зазначили, що в їх квартирі відбувся порив гнучкого шлангу під мийкою на кухні.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на те, що акт про залиття квартири не відповідає вимогам щодо його змісту та форми, отже не може бути належним доказом причин затоплення та розміру завданої шкоди, суд не приймає до уваги виходячи з того, що сам по собі акт є одним із доказів, що підтверджує факт залиття та заподіяння шкоди і зазначені в ньому обставини відповідачем не спростовані.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем ОСОБА_3 , яка є власником квартири з якої відбулось затоплення не надано належних і допустимих доказів на підтвердження відсутності в її діях вини в залитті квартири позивача та безпідставності пред`явлення до неї позову.

В свою чергу, позивачем надано належні і допустимі докази, які підтверджують факт залиття її квартири саме з квартири відповідача ОСОБА_3 , яка є власником зазначеної квартири та докази на підтвердження розміру завданих збитків, які не спростовані відповідачем.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної діями відповідача ОСОБА_3 , суд виходить з того, що залиття квартири позивача завдало їй негативних емоцій та переживань щодо пошкодження майна та неможливості нормального користування ним і в свою чергу призвело до душевних страждань позивача, порушення її звичного способу життя. Враховуючи конкретні обставини справи, розмір, тривалість та характер заподіяних моральних страждань й виходячи із засад розумності й справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Так, згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Згідно п. 2) ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за кожну вимогу окремо, тобто за вимогу про відшкодування шкоди у розмірі 704,80 грн ( т.1 а.с.1) та за вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 704,80 грн (т.1 а.с.37) та враховуючи, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди задоволено у повному обсязі, а про стягнення моральної шкоди задоволено частково, отже до стягнення підлягає судовий збір у розмірі 846,48 грн з яких 704,80 за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди та 141,68 грн ( 2000 х 100% : 10000 грн х 704,80 грн./100% = 141,68 грн) за вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Крім того позивачем також були понесені витрати пов`язані з залученням експерта у розмірі 1200 грн, що підтверджується відповідною квитанцією (т.1 а.с.30), отже вказані витрати підлягають до стягнення з ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. ст.5,12,13, 264-266 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 4532 грн в рахунок відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття квартири.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 846,48 грн, витрати пов`язані із залученням експерта у розмірі 1200 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості, що не оголошуються:

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_6

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_3 , адреса проживання, АДРЕСА_7 ,

Треті особи : ОСОБА_4 , адреса проживання, АДРЕСА_8 ;

ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_9 ;

Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1, адреса, 39800, м. Горішні Плавні Полтавської області, пров. Молодіжний, 52.

Суддя підпис Т.О.Куц

Повний текст рішення виготовлено 10.04.2021