№ 637/106/17
№ 2/637/24/21
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2021 року смт Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Бутрик Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Шевченкове Шевченківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в :

Позивач, акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», звернувся до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 25.03.2011.

Як підставу позову зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.03.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення умов договору та вимог закону відповідач зобов`язання належним чином не виконала, в зв`язку з чим станом на 31.12.2016 року мала заборгованість у розмірі 48 027,23 гривень, яка складається з наступного: 4 844,23 гривень - заборгованість за кредитом; 37 419,80 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 000,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 2 263,20 - штраф (процентна складова). Представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 48 027,23 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 гривень. (т. 1 а.с. 2-3).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 13.06.2017 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 25.03.2011 року у розмірі 48 027,23 грн. та судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. (т. 1 а.с. 54-55).

Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 02.11.2020 ОСОБА_1 поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 13.06.2017, яке 02.11.2020 скасовано та справу призначено до судового розгляду в загальному позовному провадженні (т. 1 а.с. 187-190).

15.03.2021 представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до канцелярії суду подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просять стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за Договором б/н від 25.03.2011 року у розмірі 19 508, 13 грн. (4 844, 23 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 4 844, 23 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10 459, 16 грн. - заборгованість за процентними відсотками; 4 204, 74 грн. заборгованість по пені), а також понесені позивачем судові витрати. (т. 2 а.с. 69).

01.04.2021 року від представника за довіреністю Леонової Ю.О. надійшли додаткові письмові пояснення, в яких остання просить застосувати строки позовної давності щодо стягнення пені, надавши відповідний розрахунок заборголваності. (т. 2 а.с. 83-85).

Вимоги мотивовано тим, що 25 березня 2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н від 25 березня 2011 року, згідно якому ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування в розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору.

Вважає, що вказані положення Банком були порушені, оскільки кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Таким чином, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Банком в односторонньому порядку, без будь-якого погодження з ОСОБА_1 , з 01.09.2014 року було збільшено відсотки за користування кредитом до 34,80 %, а з 01.04.2015 року до 43,20%. Разом з тим, доказів домовленості або належного повідомлення позичальника про підвищення процентної ставки за договором чи визнання її відповідачем шляхом сплати процентів у такому розмірі, Банком не надано, а тому до задоволення можуть підлягати вимоги, виходячи із процентної ставки 36,00 %, яка була узгоджена сторонами при укладанні кредитного договору. Враховуючи розмір встановлених банком відсотків за використання кредитного ліміту та період користування ОСОБА_1 кредитом в розмірі 5000,00 грн. з 25.03.2011 по 27.01.2017 (день звернення банком до суду) розмір процентів, які підлягають стягненню з неї повинен бути розрахований наступним чином: тіло кредиту помножити на відсоткову ставку 36,00 %, отриману суму поділити на 365 днів, помножити на кількість днів прострочення сплати і результат поділити на 100%. ((5000,00 х 36 %) : 365) х 383 : 100 = 157,03 грн.; 5000,00 грн. х 36 % = 1800,00 грн.; 1800,00 грн. : 365 = 4,93 грн.; 4,93 грн. х 2133 дн. = 10 515,69 грн.; 10 515,69 : 100 % = 10 515,69 грн. Таким чином, за період користування кредитом в сумі 5000,00 грн. з 25.03.2011 по 27.01.2017 до сплати підлягає 10 515,69 грн. відсотків за процентною ставкою 36 % + 5000,00 тіла кредиту = 15 515,69 грн. Сплачено згідно кредитному договору 5088.12 грн. У зв`язку з викладеним, представник позивача вважає, до стягнення можуть підлягати позовні вимоги в сумі 10 427,57 грн. (т. 2 а.с. 83-85).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, позовні вимоги підтримав, просив зхадовольнити, з врахуванням їх уточнення.

Відповідач та її представник до суду також не з"явились, надали заяву про розгляд справи у відсутність, позов визнали частково, у розмірі 10 427,57 грн.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, з`ясувавши позиції сторін, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного договору б/н від 25.03.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 2-3).

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, чим порушила умови кредитного договору, внаслідок чого наявна заборгованість у розмірі 19508,13 грн, з них: 4844,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 4844,23 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10495,16 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4204,74 грн. - заборгованість пені т 2 , а.с. 69/.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач взяв кредитні кошти, однак не виконує зобов`язань щодо їх повернення.

Отже, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000 грн., який змінювався, користувалась ним, про що свідчать дані щодо останнього платежу 10.06.2014 року у розмірі 200 грн. /а.с. 4-5/.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У заяві позичальника від 25.03.2011 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, заборгованості за ним, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками .

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором посилався на анкету - заяву від 25 березня 2011 року , Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", довідку погашення кредиту.

Витягом з умов та правил надання послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання послуг.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Укладений між сторонами кредитний договір від 25.03.2011 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, доводи Банку, що Позичальник користувався і розпоряджався кредитними коштами згідно Умовам договору не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки ОСОБА_1 зазначила, зокрема, що немає доказів які ж саме Умови діяли на час укладення договору, то з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, підлягає стягненню лише тіло кредиту.

В той же час, відповідачем надано розрахунок, з якого вбачається, що ОСОБА_1 визнала заборгованість, у тому числі, проценти, виходячи із процентової ставки 36 %, яка діяла на час укладення договору, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17, тому суд задовольняє позов у цьому розмірі.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст.ст. 11-13, 78, 79, 89, 141, 263-265, 274-279, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 617, 623, 629, 634, 1066, 1069, 1050, 1054 ЦК України,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гроза Шевченківського району Харківської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, ) заборгованість за договором від 25.03.2011 року у розмірі 10 427,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 347,4 грн.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Суддя

Н.І.Островська