Справа № 571/1037/19
Провадження № 2/571/9/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово Комзюк А.Ф., за участю секретаря судового засідання Гордійчук Т.О., представника позивача - адвоката Боярчук Ж.В., представника відповідача - адвоката Ціпана О.П., третьої особи ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державний нотаріус Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак Ганна Михайлівна про встановлення факту родинних відносин, визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державний нотаріус Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак Ганна Михайлівна, про встановлення факту родинних відносин, визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 виданим 28.02.1964 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.02.1964 року.

Відповідно до свідоцтва про народження, батьками позивача були ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Однак, у свідоцтві про смерть батько зазначений як ОСОБА_5 .

Через помилку в написанні однієї літери в прізвищі спадкодавця у свідоцтві про смерть його батька та у свідоцтві про народження (« ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_9 »), виникла потреба встановити факт родинних відносин, оскільки від його встановлення залежить реалізація права позивача на спадщину, яка відкрилася після смерті батька, яка належить йому та була фактично прийнятою ним як спадкоємцем за законом першої черги.

Та обставина, що позивач є сином померлого ОСОБА_5 , а останній є його батьком, підтверджується також змістом свідоцтва про одруження спадкодавця, де дані про прізвище, місце проживання і по батькові спадкодавця повністю узгоджуються із даними його свідоцтва про народження. Також ці відомості відповідають змісту особового рахунку погосподарської книги с.Рокитне, розділ «Члени сім`ї» за роки, коли його батько спільно проживав з ним, та де чітко зазначено його родинний статус, де позивач значиться як син спадкодавця.

Вважає, що є підстави для задоволення позову щодо встановлення факту родинних відносин, від встановлення якого залежить реалізація його права на спадщину, яке виникло у нього із смертю його батька та спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час перебування у шлюбі батьки, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , побудували у 1965 році житловий будинок разом із господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги Рокитнівської сільської ради Рокитнівського району Рівненській області від 17.01.2008 р. № 408, виданою Рокитнівською сільською радою та технічним паспортом на садибний житловий будинок, виготовленим станом на 15.08.2018 р., згідно якого, вбачається що спірний житловий будинок є 1965 року забудови.

Оскільки спадкодавець - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до положень ст. 525 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, відкрилася спадщина на належне йому майно.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 були дружина ОСОБА_6 та діти ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_2 .

Як вбачається з довідки виданої виконкомом Рокитнівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, на момент смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , разом з батьками були зареєстровані та проживали їх діти: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 .

Право власності на цілу частку спірного майна зареєстровано 22 липня 2008 року на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21 січня 2008 року р№ 131 за ОСОБА_10 , незважаючи на наявність інших спадкоємців та відсутність заяв останніх про відмову від спадщини.

При оформлені ОСОБА_10 права на спадщину нотаріусом було взято до уваги заяву ОСОБА_12 , який не врахував вищезазначених обставин.

Крім того, право розпорядження часткою у майні, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя встановлене законом та не передбачає такого виду розпорядження, як відмова від частки на користь інших осіб під час оформлення спадщини на іншу частку у спільному майні.

Отже при оформленні спадщини нотаріус безпідставно прийняв заяву його матері ОСОБА_12 , у зв`язку з чим ОСОБА_10 без відповідних правових підстав оформив право власності на цілу частку спірного домоволодіння.

Таким чином, враховуючи, що позивач, як спадкоємець першої черги, який зареєстрований та проживав в житловому будинку АДРЕСА_1 , мав право на спадкування 1/2 частини будинку за вказаною адресою, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, отже фактично прийняв спадщину після смерті батьків.

Між тим, його брат ОСОБА_10 також помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадкоємцем першої черги після смерті брата є його малолітній син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та який 13.06.2018 року прийняв спадщину у встановленому законом порядку.

Отже, свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 червня 2018 року, яке видане державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак А.М. на ім`я ОСОБА_4 та зареєстроване в реєстрі за № 579, в частині спадкування 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться АДРЕСА_1 також підлягає визнанню недійсним та скасуванню, оскільки померлий ОСОБА_10 не набув права власності на цілу частину спірного житлового будинку.

Посилаючись на норми ЦК УРСР 1963 року та ЦК України 2003 року, правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 04.04.2011 у справі №3-18гс11, просить:

-Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановивши, що померлий ОСОБА_5 є його батьком, а він, є його сином відповідно.

-Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21 січня 2008 року, державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Вітічак А.М. на ім`я ОСОБА_10 та зареєстроване в реєстрі за № 131, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться АДРЕСА_1 .

-Визнати частково недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 червня 2018 року, яке видане державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак А.М. на ім`я ОСОБА_4 та зареєстроване в реєстрі за № 579, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться АДРЕСА_1 .

-Визнати за ним право власності на 1/2 частину житловий будинок разом із господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 24 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято судом до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У визначений судом строк відзиву на позовну заяву відповідач не подала.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_13 позов ОСОБА_2 підтримала з підстав викладених у ньому та доповнила, що позивач постійно проживав у спадковому будинку, продовжував у ньому проживати після смерті батька та доглядати його. Позивач не обмежує права малолітньої дитини ОСОБА_4 на спадкування майна після смерті його батька. Разом з тим, державним нотаріусом при оформленні спадщини після смерті ОСОБА_5 допущено порушення, а саме: не враховано, що позивач постійно проживав зі спадкодавцем на час смерті та продовжував проживати та доглядати спадкове майно після смерті спадкодавця, що свідчить про те, що позивач прийняв спадщину після смерті батька. Більш того, нотаріус безпідставно прийняв до уваги заяву матері про відмову від своєї частки , подану у 2007 році. Через напружені стосунки в родині, позивач став проживати за іншою адресою, але продовжував брату ОСОБА_14 доглядати спадковий будинок. Про видачу нотаріусом оспорюваного свідоцтва про право на спадщину після смерті батька позивачеві не було відомо, про зазначене свідоцтво він довідався після смерті брата, тому посилання відповідача на застосування строків позовної давності вважає безпідставними. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_15 позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що свідоцтва про право на спадщину видані правильно. Оскільки ніхто інший зі спадкоємців після смерті батька до нотаріуса не звертався, ОСОБА_10 правомірно набув у порядку спадкування право власності на спірний будинок. Більш того, вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки з дня смерті батька ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за прийняттям спадщини не звертався, факту вступу в управління спадщиною не встановлював, претензій щодо спадкування ОСОБА_10 належного ОСОБА_16 майна до липня 2019 року не висловлював. В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , сестра позивача, повідомила, що після смерті матері, у 2012-2013 році, знайшли документи на ОСОБА_14 та дізналися, що спадковий будинок ОСОБА_14 оформив на себе. Відтак, вказана обставина доведена, що про оспорювань свідоцтво позивачу було відомо, а відтак він пропустив трьохрічний строк звернення до суду. Посилаючись на норми статей 256,257,261267 ЦК України просить застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити у позові.

Також зазначає, що встановлення факту родинних відносин необхідно позивачеві для визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними. У разі відмови у позові в частині визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, відсутні підстави для встановлення юридичного факту, що узгоджується з позицією Верховного Суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 показала суду, що не заперечує проти встановлення факту родинних відносин, інші позовні вимоги не визнає, вважає необґрунтованими. Зазначила, що після смерті батька ОСОБА_5 було два спадкоємці: син ОСОБА_10 та дружина ОСОБА_18 . ОСОБА_10 надав усі документи на оформлення спадщини. Дружина не виявила бажання на видачу свідоцтва у спільному майні подружжя, тому спадщина була оформлена на сина ОСОБА_14 . Під час видачі свідоцтва про право на спадщину на ОСОБА_14 не перевіряла чи є інші спадкоємці, оскільки у спадковій справі була довідка сільської ради, хто проживав зі спадкодавцем. Після смерті ОСОБА_10 звернулася мама малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , тому свідоцтво було видане на малолітнього. Вважає, що відсутні підстави для скасування оспорюваних свідоцтв. Просить відмовити у позові.

Свідок ОСОБА_19 показала суду, що знає позивача давно, знала його батьків, так як з 1987 року проживали по сусідству. Всі діти жили із батьками. Пізніше ОСОБА_2 одружився та жив разом із сім`єю у батьківському будинку разом із батьком ОСОБА_5 та матір`ю ОСОБА_20 . Після смерті матері ОСОБА_21 із сім`єю пішов з будинку, оскільки з ОСОБА_14 почалися сварки, який почав приводити в будинок різних жінок. Згодом ОСОБА_14 привів ОСОБА_22 , яка була вагітна та проживала до народження дитини у спірному будинку. Потім ОСОБА_14 помер, зі слів сестри ОСОБА_23 їй відомо, що ОСОБА_14 та ОСОБА_22 не перебула у шлюбі. Підтверджує, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_24 показав суду, що позивач знає з дитинства. ОСОБА_21 та ОСОБА_14 проживали разом із батьками. Після смерті батька господарство доглядали дружина ОСОБА_25 . Часто просила його згорати навесні город. Після смерті матері ОСОБА_21 і ОСОБА_14 разом доглядали господарство. Потім ОСОБА_14 почав приводити в будинок різних жінок, тому ОСОБА_21 разом із сім`єю пішов з батьківського будинку. Стверджує, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_17 показала суду, що є рідною сестрою позивача. Стверджує, що ОСОБА_5 , який помер у 2003 році, є батьком позивача ОСОБА_2 .. За життя батьків брати ОСОБА_14 та ОСОБА_21 жили разом з ними у спірному будинку. Після смерті батька залишалися жити однією сім`єю та допомагали матері по господарству, витрати несла мати. Вона на той час проживала зі своєю сім`єю окремо, чим могла також допомагала матері. Після смерті батька за оформленням спадщини не зверталися, вважали, що будинок буде ОСОБА_26 . Після смерті матері між ними почали виникати сварки, так як ОСОБА_14 почав приводити до будинку різних жінок, а тому ОСОБА_21 із своєю сім`єю пішов проживати у будинок брата ОСОБА_27 . Приблизно через річ після смерті матері, у 2012-2013 році, точної дати не може назвати, вони прибирали в будинку та знайшли документи на ОСОБА_14 . Свідоцтво про право на спадщину не оскаржували, на той час їх все влаштовувало. Після смерті ОСОБА_14 виникли суперечки з ОСОБА_28 , тому ОСОБА_21 звернувся до суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Частина 1 статті 15 ЦК України вказує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В порядку, встановленому цим Кодексом, кожна особа має право звернутися до суду, за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом першим частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд також розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в с.Рокитне Рокитнівського району Рівненської області, батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та запису акта про народження №30 від 19.04.1979 (а.с.13,123).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвами про смерть (а.с.9,10).

Згідно довідки Рокитнівської сільської ради №3675/03-10 від 13.06.2019, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрований в АДРЕСА_1 з дня народження по теперішній час (а.с.15).

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Аналізуючи вищезазначене та пояснення сторін, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Рокитне, Рокитнівського району Рівненської області є батьком позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановлення вказаного факту, як зазначає представник позивача - адвокат Боярчук Ж.В., необхідно позивачеві для оформлення спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , яку позивача прийняв, лише не зареєстрував, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні досліджено спадкову справу № 119, заведену після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.71-94).

Згідно спадкової справи встановлено, що 17 січня 2008 року ОСОБА_10 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька та повідомив, що спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 . Просить видати йому свідоцтво. Також у заяві вказав, що інших спадкоємців немає (а.с.75).

Відповідно до довідки №409 від 17.01.2008, виданої Рокитнівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області ОСОБА_10 , останній дійсно постійно проживав разом з батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 . Довідка видана для пред`явлення в Державну нотаріальну контору (а.с.79).

Спадкова справа містить заяву дружини померлого ОСОБА_20 від 24.12.2007 про відмову від належної їй частини спадкового майна на користь сина ОСОБА_10 . Також, ОСОБА_20 у заяві зазначила, що на видачу свідоцтва на 1/2 частки житлового будинку, як спільне майно подружжя не претендує (а.с.80).

Згідно виписки з погосподарської книги с.Рокитне Рокитнівського району Рівненської області №408 від 17.01.2008, виданої Рокитнівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області, будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_5 (а.с.81).

Інвентаризація та реєстрація житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 не проводилась, що підтверджується повідомленням КП РОБТІ №485 від 02.01.2018 (а.с.82).

Відповідно, державним нотаріусом Вітічак А.М. 21 січня 2008 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 його сину ОСОБА_10 , який проживає в с.Рокитне, Рокитнівського району РІвненської області. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходится в АДРЕСА_1 (а.с.91). Свідоцтво про право на спадщину зареєстровано в спадковому реєстрі за №131 (а.с.91)

Крім того, 13 жовтня 2008 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 його сину ОСОБА_10 , який проживає в с.Рокитне, Рокитнівського району Рівненської області. Спадкове майно на яке в указаній частці видане свідоцтво, складається: з грошового внеску з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Рокитнівському відділенні Ощадбанку №10017/0164 Рівненської області на основному рахунку № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , на компенсаційному рахунку НОМЕР_8, № НОМЕР_4 , який належав померлому ОСОБА_5 на підставі довідки, виданої вказаним відділенням Ощадбанку 21.08.2008 (а.с.90-92). Свідоцтво про право на спадщину зареєстровано в спадковому реєстрі за №3688 (а.с.93).

Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19620708 від 22.07.2008 підтверджується, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, право власності на будинок житловий з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на ОСОБА_10 (а.с.17).

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_10 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12,97).

Відповідно до довідки №7825/03-10 від 02.11.2016, виданої Рокитнівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області, на день смерті ОСОБА_10 , який проживав в АДРЕСА_1 , разом з ним були зареєстровані але не проживали: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , братова дружина ОСОБА_29 , племінники ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , і зареєстровані на даний час (а.с.102).

Згідно спадкової справи №226/2016, заведеної після смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_11 встановлено, що 20 жовтня 2018 року ОСОБА_3 , діючи від імені малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.96,103).

13 червня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Рокитнівської районної державної нотаріальної контори в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я малолітнього сина (а.с.108).

13 червня 2018 року державним нотаріусом Рокитнівської державної районної державної нотаріальної контори Витичак Г.М. видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_4 , яке зареєстровано в спадковому реєстрі 13.06.2018 за №579 (а.с.117).

Згідно статті 529 УК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

У частині першій та другій статті 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-138цс13 зроблено висновок, що відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 145/797/15-ц вказала, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються ЦК України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується

чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила

Цивільного кодексу Української РСР , у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України, і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 ЦК України (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до повідомлення нотаріальної контори №166/01-16 від 23.03.2020 встановлено, що заяв про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_12 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в нотконотору не надходило. Заповіту від імені ОСОБА_20 в спадковому реєстрі не знайдено.

Заяв про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_33 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 , в нотконтору не надходило. Заповіту від імені ОСОБА_33 в спадковому реєстрі не знайдено.

17 січня 2008 року від ОСОБА_10 , 1964 р.н., жителя АДРЕСА_1 в нот контору надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 та на грошовий вклад, який знаходиться в Рокитнівському відділенні Ощадного банку, що залишилися після смерті батька - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Нотконторою було відкрито спадкову справу №119 від 17 січня 2008 року.

24 грудня 2007 року від ОСОБА_12 жительки АДРЕСА_1 в нотконтору надійшла заява про відмову від частки спадкового майна після смерті чоловіка - ОСОБА_5 та на видачу свідоцтва 1/2 частки як спільне майно подружжя не претендує. Заява засвідчена секретарем Рокитнівської сільської ради та зареєстрована в реєстрі за №127.

21 січня 2008 року спадкоємцю ОСОБА_10 нотконторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями.

20 жовтня 2016 року від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , діючої від імені малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 надійшла заява про прийняття спадщини на майно, яке залишилося після смерті батька - ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 . Нотконторою було відкрито спадкову справу №226/2016.

13 червня 2018 року від ОСОБА_3 , діючої від імені малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 до нотконтори надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

31 жовтня 2016 року від ОСОБА_17 , 1973 р.н. до нотконтори надійшла заява про прийняття спадщини на майно, яке залишилося після смерті брата ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

02 грудня 2016 року від ОСОБА_2 , 1979 р.н. до нотконтори надійшла заява про прийняття спадщини на майно, яке залишилося після смерті брата ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

07 грудня 2016 року від ОСОБА_34 , 1968 р.н. до нотконтори надійшла заява про прийняття спадщини на майно, яке залишилося після смерті брата ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.60-61).

13 червня 2018 року державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак Г.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 як спадкоємцю після смерті ОСОБА_10 на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.116).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_2 посилається на те, що він прийняв спадщину після смерті батька , оскільки постійно проживав разом із ним на день смерті , а тому свідоцтво про право на спадщину, яке видано на ім`я брата ОСОБА_10 , порушено його права та інтереси як спадкоємця ОСОБА_5 ..

Крім того, на переконання представника позивача, заява дружини померлого ОСОБА_35 від 24.12.2007 року про відмову у прийнятті спадщини та відмову він видачі свідоцтва на 1/2 частку майна у спільній сумісній власності, державним нотаріусом взята до уваги безпідставно, оскільки вказана заява подана поза межами шестимісячного строку.

Судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_36 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з останнім проживали дружина ОСОБА_20 та діти ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 (із своєю сім`єю).

Зазначене підтверджується довідками Рокитнівської сільської ради № 3675/03-10 від 13.06.2019 №145/03-07/20 від 05.03.2020 (а.с.59) та показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 ..

Відомостей у підтвердження того, що позивач вступив в управління або володіння спадковим майном (згідно ст.ст.549 ЦК УРСР) матеріали справи не містять. Також встановлено, що позивач не подавав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після смерті батька.

Разом з тим, відповідачем також не доведено, що після смерті батька ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) він вступив в управління або володіння спадковим майном, згідно вимог ст.549 ЦК УРСР, Заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк відповідач також не подавав.

При цьому, з пояснень свідків встановлено, що управлінням спадковим майном після смерті чоловіка здійснювала дружина ОСОБА_6 .

Крім того, слід зазначити, що відповідно до технічного паспорта на садибний житловий будинок, виготовлений станом на 08.02.2005 на ім`я ОСОБА_5 вбачається, що житловий будинок в АДРЕСА_1 побудований у 1965 році (а.с.83-85).

Згідно свідоцтва про одруження, ОСОБА_7 та ОСОБА_37 одружилися 28.02.1964 року, дружина змінила прізвище на ОСОБА_9 (а.с.14).

Отже, згідно положень ст.22,28 КпШС УРСР 1969 року, спірний житловий будинок набутий за час шлюбу та вважається спільною сумісною власністю подружжя, а їх частки є рівними.

За вказаних обставин, після смерті ОСОБА_5 спадщина відкрилася на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 .

У матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_20 від 24.12.2007 про відмову від належної їй частини спадкового майна на користь сина ОСОБА_10 . Також, ОСОБА_20 у заяві зазначила, що на видачу свідоцтва на 1/2 частки житлового будинку, як спільне майно подружжя не претендує (а.с.80).

В силу вимог ч.1 ст.553 ЦК УРСР, чинних на момент відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та ст.1270 ЦК України , ОСОБА_20 не заявляла про відмову від спадщини. А відтак, спадщину після смерті чоловіка, яка складалася з 1/2 частини спадкового майна, прийняла дружина.

За вказаних обставин, державним нотаріусом безпідставно прийнято заяву ОСОБА_20 про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка, оскільки така заява подана поза межами шестимісячного строку, визначених законом.

Отже, аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку, що свідоцтво про право на спадщину від 21.01.2008 року державним нотаріусом видано з порушенням закону.

Відповідно до ст.301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що іншими підставами визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В силу вимог ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник позивача стверджує, що позивачу не було відомо про оспорювань свідоцтво.

Разом з тим, свідок ОСОБА_17 , сестра та свідок позивача, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, в судовому засіданні показала, що приблизно через річ після смерті матері, у 2012-2013 році, точної дати не може назвати, вони прибирали в будинку та знайшли документи на ОСОБА_14 . Свідоцтво про право на спадщину не оскаржували, на той час їх все влаштовувало (звукозапис судового засідання від 09.12.2020 з 91 хв. по 93 хв. , журнал судового засідання з 15:51год. - 16:18 год.) (а.с.146-151).

Зазначена обставина визнається судом достовірною.

Представник відповідача 22.03.2021 подав до суду заяву, згідно якої посилаючись на норми статей 256,257,261267 ЦК України просить застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити у позові (а.с.158).

В судовому засіданні зазначену заяву представник відповідача підтримав.

Враховуючи вищевикладені обставини та правові норми суд дійшов висновку, що відповідач будучи обізнаним про наявність оспорюваного свідоцтва про право на спадщину від 21.01.2008 року у визначений законом трирічний строк до суду не звертався та не оспорював його, а відтак наявні підстав для застосування до даних правовідносин строку позовної давності.

Крім того, позивачем оспорюється свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Витичак А.М. 13.06.2018 на ім`я ОСОБА_4 , а саме: на житловий будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_10 та просить визнати за ним право власності на 1/2 спірного будинку з господарськими будівлями.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ОСОБА_10 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_5 від 21.06.2016 (а.с.12).

Спадщину після смерті батька прийняв малолітній ОСОБА_4 , 2012 року народження.

Як зазначалося вище, 13 червня 2018 року державним нотаріусом Рокитнівської державної районної державної нотаріальної контори Витичак Г.М. видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_4 , яке зареєстровано в спадковому реєстрі 13.06.2018 за №579 (а.с.117).

Слід зазначити, що видача свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_10 здійснено нотаріусом відповідно до вимог закону.

Поряд з цим слід зазначити, що позовні вимоги щодо скасування свідоцтва про право на спадщину від 13.06.2018 та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , є похідними вимогами від вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2008, у задоволенні якої суд відмовляє за пропуском строку позовної давності. За вказаних обставин відсутні підстави для їх задоволення.

Крім того слід зазначити, що встановлення факту родинних відносин необхідно позивачеві для реалізації його права на спадщину після смерті батька.

Приймаючи до уваги те, що у задоволенні позовних вимог про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом від 21 січня 2008 року та від 13 червня 2018 року, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку суд відмовляє, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.10.2020 у сплаві №161/3933/18.

Керуючись ст.ст.264,265,268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановити факт родинних відносин, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом від 21 січня 2008 року та від 13 червня 2018 року, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Третя особа: Державний нотаріус Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак Г.М., юридична адреса: смт.Рокитне, вул.Незалежності,21, Рівненської області.

Повне рішення виготовлено та підписано 28.08.2021.

Суддя А.Ф.Комзюк