Єдиний унікальний номер справи 482/357/20
Провадження № 22-ц/812/1339/21 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області, яка постановлена 26 березня 2020 року, в приміщені цього ж суду, під головуванням судді Баранкевич В.О., за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, по цивільній справі № 2-2487/2011 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

26 лютого 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі № 2-2487/2011 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яку обґрунтовувало наступним.

26 січня 2012 року рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 82 597 гривень 58 копійок та стягнуто з кожного на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 412 гривень 99 копійок судового збору.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2019 року, замінено стягувача у виконавчому листі по цивільній справі № 2-2487/2011 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Обґрунтовуючи заяву, товариство зазначало, що після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, було проведено перевірку наявних оригіналів матеріалів кредитної справи № 0 щодо позичальника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), перевіркою вхідної кореспонденції встановлено факт втрати/відсутності оригіналу виконавчого листа № 2-2487/11, виданого на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 січня 2012 року, що стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підтвердження відсутності виконавчого листа та у якості підтвердження того, що вказаний виконавчий лист ТОВ «Вердикт Капітал» не передавався, представник заявника надав Акт про втрату виконавчих документів в результаті перевірки матеріалів кредитної справи № 0 .

Посилаючись на викладені обставини та на відсутність виконавчого листа не з його вини, ТОВ «Вердикт Капітал» просить суд прийняти рішення про видачу дублікату виконавчого документу та поновити строк для його пред`явлення до виконання, з підстав, що його пропущено з поважних причин.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2020 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено.

Видано дублікат виконавчого документу №2-2487/11, виданого на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 82 597 (вісімдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто сім) грн. 58 коп. та стягнення з кожного на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 412 (чотириста дванадцять) грн. 99 коп. судового збору та поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу № 2-2487/11.

Не погоджуючись з названою ухвалою суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 16 червня 2021 року подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом І інстанції норм процесуального та матеріального права, просили ухвалу скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволені заяви ТОВ «Вердикт Капітал» відмовити.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 19 липня 2021 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті апеляційного провадження, у зв`язку з тим, що вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнано неповажними.

Того ж дня, ухвалою Миколаївського апеляційного суду, за апеляційною скаргою в частині оскарження ОСОБА_1 відкрито апеляційне провадження та призначено до судового розгляду.

У відзиві, стягувач з апеляційною скаргою не погоджується та просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що позиція особи, яка подала апеляційну скаргу є проявом надмірного формалізму.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши письмові докази у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що Товариством доведено обставини на які посилається та підтверджено належними та допустимими доказами, що вини останнього у втраті виконавчого документа та пропуску строку його пред`явлення до виконання не встановлено, суд вважав, що заява ТОВ «Вердикт Капітал» підлягає задоволенню, оскільки оригінал виконавчого документу втрачено, рішення суду не виконано, доводи, наведені у заяві про причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є обґрунтованими та підтверджені матеріалами справи.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду, не у повній мірі погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом І інстанції, вважає їх не вірними, не обґрунтованими й не законними.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвала суду вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, вирішуючи питання про строки, суд першої інстанції вважав, що строки на подачу виконавчого документу до виконання сплинули, однак вини чи недбалості заявника, у цьому не було, а тому можливим заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити, у зв`язку з тим, що ним надано докази, які підтверджують поважність причин, з приводу яких було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання та посилаючись на п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України вважав за можливе видати дублікат виконавчого листа.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 82 597 гривень 58 копійок та стягнуто з кожного на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 412 гривень 99 копійок судового збору (а.с. 61).

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2019 року, замінено стягувача у виконавчому листі по цивільній справі № 2-2487/2011 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (а.с. 47-48).

Згідно відповіді Новоодеського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області № 14.16/2/15564 від 22 листопада 2019 року, виконавчий лист № 2-2487/11 від 26 січня 2012 року до них на виконання не надходив та станом на 22 листопада 2019 року на виконанні не перебуває (а.с. 44).

Станом на 06 серпня 2021 року, Новоодеським ВДВС повідомлено, що в їх провадженні перебувають інші виконавчі листи щодо вказаних боржників, проте на сьогодні виконавчий лист по справі № 2-2487/11 від 26 січня 2012 року жодного разу не надходив (а.с. 160).

Як вбачається з відповіді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 06 серпня 2021 року, наданої на запит Миколаївського апеляційного суду, суд, здійснивши перевірку реєстрації вхідної кореспонденції в комп`ютерній програмі документообігу суду «Д-3» за 2012 рік, заяви щодо видачі виконавчих листів стягувачу ПАТ «УкрСиббанк» по справі № 2-2487/2011 року за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, до суду не надходили (а.с. 162 зворот).

За такого, є підстави вважати, що стягувач ПАТ «УкрСиббанк» взагалі не звертався за отриманням виконавчих листів по вказаній справі.

Звертаючись до суду із заявою ТОВ «Вердикт Капітал» вказувало, що виконавчий лист у даній цивільні справі втрачений та ними складено Акт від 05 лютого 2020 року про втрату документу (а.с. 71), що унеможливлює виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України№ 5-рп/2013від 26червня 2013року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд також є однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що право на доступ до правосуддя було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Однак «право на суд» та право на доступ до суду, передбачене ст. 6 Конвенції, не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав, тобто вони повинні бути відповідати легітимній меті (рішення ЄСПЛ у справах Philis v. Greece (Філіс), § 59; De Geouffre de la Pradelle v. France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), § 28, і Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], § 229)

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В контексті згаданих принципів слід розглядати заяви стягувачів про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його звернення до примусового виконання, оскільки виконавче провадження є частиною судового розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підпунктом 17.4 пункту 17 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції чинній на момент повернення виконавчого листа) повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права пред`явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених ст. 21 цього Закону.

Враховуючи те, що виконавчий документ № 2-2487 стягувачу взагалі не видавався, то дублікат не може бути виданий судом, а відповідно і пропущений без поважних причин строк не може бути поновлений.

Відповідно до ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016року) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною першою статті433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу, заявником не додано доказів самої втрати оригіналу виконавчого листа.

Сам факт відсутності у заявника оригіналу виконавчого листа після передачі кредитного портфелю від ПАТ «Укрсиббанк», не свідчить про його втрату.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доведеність поважності причин пропуску цього строку за правилами статті 81 ЦПК України покладається на заявника.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що станом на час набуття ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги, строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання вже сплинув та підстав для його поновлення з матеріалів справи не вбачається.

Відповідно до ч.2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Виходячи з наведеної норми цивільного процесуального права, усі негативні наслідки процесуальної бездіяльності Банку, який на день укладення договору відступлення прав вимоги, на протязі з 2012 по 2018 роки (відбулося перейменування з ТОВ «Кредекс Фінанс» на ТОВ «Кредекс Капітал») без поважних причин не звертав виконавчий листи до примусового виконання.

Той факт, що втрата виконавчих листів була виявлена вже після укладення передачі права вимоги, не є поважною причиною для поновлення строку для його пред`явлення до виконання, висновки суду з цього приводу є помилковими і не ґрунтуються на нормах права.

Цей факт має юридичне значення лише для сторін договору відступлення прав вимоги і третіх осіб не стосується.

Фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання не лише остаточності судового рішення.

Європейський суд з прав людини в цьому контексті також аналізував призначення позовної давності, пов`язуючи його із необхідністю забезпечити правову визначеність. Як зазначає ЄСПЛ, строки позовної давності «слугують декільком важливим цілям, зокрема вони забезпечують правову визначеність і остаточність, захищають потенційних відповідачів від задавнених вимог, яким було б важко протистояти, і запобігають несправедливості, що могла б виникати, якби суди мусили ухвалювати рішення стосовно подій, які мали місце в далекому минулому, і на підставі доказів, які вже могли б стати ненадійними й неповними з плином часу. Таким чином, сама ідея позовної давності виправдана метою внести певність щодо наявних прав та обов`язків.

У світлі обставин даної справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що тривала, бездіяльність стягувача в питанні звернення чинного рішення суду про стягнення заборгованості, за відсутності належних, допустимих, достатніх та достовірних у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України доказів про поважність причин такої поведінки, об`єктивно свідчить про втрату стягувачем інтересу до захисту своїх прав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз наведеної норми приводить до висновку, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

В постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно якої якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зважаючи на те, що ПАТ «Укрсиббанк» взагалі не звертався за отриманням виконавчих документів, колегія суддів не вбачає підстав і для видачі їх дублікатів.

Оскільки судове рішення ухвалене при неповному з`ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, то відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує оскаржене судове рішення повністю та ухвалює нове про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, за недоведеністю.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів Миколаївського апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статями 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволені заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, по цивільній справі № 2-2487/2011 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок на відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: П.П. Лисенко

Судді : Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

_____________________________________________

Повний текст постанови складено 27 серпня 2021 року.