Справа №461/5717/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2021 року Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді Волоско І.Р.,
секретар судового засідання Береза П.Р.
за участю: представника позивача
(представника відповідача за
зустрічним позовом) Мотринець І.М.
відповідача
(позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,
представника відповідача (представника
позивача за зустрічним позовом) Дуліч-Рибій Ю.В.,
представника третьої особи Чури Л.
адвокат Жидачек Тетяна Миколаївна в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.09.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2216. У шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після укладення шлюбу сторони спільно проживали з дитиною за адресою реєстрації чоловіка в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . З 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 почали періодично їздити на роботу в Польщу, а з 2017 року в більшій мірі ОСОБА_2 перебувала там на роботі. Весь період, коли вона перебувала і працювала за кордоном, вона постійно підтримувала контакт зі своєю сім`єю, приїжджала на свята в Україну. В кінці 2018 року відносини між ОСОБА_2 та її чоловіком почали погіршуватись, він без повідомлення ОСОБА_2 та жодної на те причини подав позов в суд про розірвання шлюбу, однак пізніше в суд не з`являвся і його було залишено без розгляду. Протягом 2019 року позивачка намагалась зберегти сім`ю, налагодити відносини, приїжджала періодично в Україну, пропонувала чоловіку переїхати разом в Польщу, однак він відмовлявся. Весь цей час вона продовжувала передавати кошти на утримання сім`ї і думати про її збереження. В березні 2020 року вона дізналась, що 24.02.2020 року Галицьким районним судом міста Львова було видано судовий наказ №461/1229/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. А також ним було подано 11.02.2020 року в Галицький районний суд міста Львова позов про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , який однак був в подальшому знову залишений без розгляду у зв`язку з неявкою чоловіка. Позивач вказує, що вона заперечує проти розірвання шлюбу, а також проти того, щоб дитина постійна проживала саме з батьком, оскільки ці питання не були взагалі погоджені з нею. Однак спроби з`ясувати з чоловіком причини таких його дій не дали жодного результату, більше того, він почав чинити дружині перешкоди в спілкуванні з сином. Зазначає, що здатна створити значно кращі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, оскільки у квартирі завжди прибрано, кімнати обладнані всім необхідним, дитині облаштоване окреме спальні місце, відокремлене місце для збереження речей повсякденного вжитку. У зв`язку з цим позивач просить визначити місце проживання дитини з матір`ю.
Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з моменту свого народження і по даний час син ОСОБА_3 проживає з ним. Зазначає, що у 2016 році відповідач виїхала до Польщі, залишивши їх з сином в Україні, оскільки їх спільне життя з відповідачкою не склалося. З того часу ОСОБА_2 перестала приймати участь у вихованні їхнього сина та виконувати свої материнські обов`язки. На територію України ОСОБА_2 повернулась лише в травні 2020 року та почала часто влаштовувала безпричинні сварки. Звертає увагу, що попри таку поведінку ОСОБА_2 він жодного разу не чинив їй перешкоди у спілкуванні з сином і своєю поведінкою вона сама налаштувала сина проти себе. ОСОБА_1 зазначає, що має належні житлово-побутові умови для забезпечення дитини всім необхідним для її розвитку, стабільний дохід та можливість утримувати дитину, а син має окрему облаштовану кімнату. Просить визначити місце проживання дитини з батьком.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 первісний позов підтримали з підстав, наведених у ньому. Проти задоволення зустрічного позову заперечили. Вважають за доцільне, щоб син проживав з матір`ю, оскільки для цього нею створені всі необхідні умови для проживання, навчання та відпочинку дитини.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали свої зустрічні позовні вимоги та просили відмовити в задоволенні первісної позовної заяви. Вважають, що син повинен проживати з батьком, для цього ним створені всі необхідні умови, допомагає синові вивчати шкільну програму, виконувати домашні завдання, займається спортом, йогою, виконують спортивні зарядки, гуляють.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Чура Л. в судовому засіданні підтримала висновок Галицької районної адміністрації Льівської міської ради як органу опіки і піклування про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
При цьому, виходячи з положень ст.16 ЦПК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Принцип змагальності в цивільному судочинстві забезпечує повноту дослідження обставин справи, зокрема, ст. 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за первісним позовом та про задоволення зустрічного позову, виходячи з наступних міркувань.
Судом встановлено, що 04.09.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2216.
Як з`ясовано при розгляді справи, з 2017 року ОСОБА_2 перебувала на роботі в Польщі. В кінці 2018 року відносини між ОСОБА_2 та її чоловіком почали погіршуватись.
На даний час син ОСОБА_3 проживає з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .
24.02.2020 року Галицьким районним судом міста Львова було видано судовий наказ №461/1229/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру, квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .
Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , дитина забезпечена одягом та харчуванням, є місце для ігор, відпочинку та навчання.
З довідки про доходи № 61 від 04.11.2020 року вбачається, що ОСОБА_4 працює на посаді електромеханіка електрозв`язку у виробничому структурному підрозділі "Друга львівська дистанція сигналізації та зв`язку", розмір його доходу за період з травня 2020 по жовтень 2020 становив 65 603 грн 68 коп.
Згідно із характеристикою з місця роботи, на якій ОСОБА_4 працює з 19.12.2006 року, він рекомендував себе з позитивного боку як дисциплінований, сумлінний працівник. На час відсутності старшого електромеханіка цеху неодноразово виконував його обов`язки. Серед колег по роботі користується повагою та авторитетом. Поставлені завдання та обов`язки виконує вчасно та якісно. За характером спокійний, врівноважений. До кримінальної відповідальності не притягався.
Як вбачається з відповіді Служби у справах дітей облдержадміністрації, управлінням "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 18.06.2020 року проведено оцінку рівня безпеки ОСОБА_3 , в ході проведення якої не було виявлено жодних ознак, які могли б свідчити про небезпеку або жорстоке поводження із дитиною. ОСОБА_3 доглянутий, стан його здоров`я задовільний, дитина перебуває у безпечних умовах. Для ОСОБА_3 створені належні умови для навчання та відпочинку (зокрема облаштоване окреме спальне ліжко та наявний стіл для виконання домашніх завдань), в дитини наявний одяг відповідно до сезону.
25.06.2020 року ОСОБА_8 подано заяву в Галицьку районну адміністрацію з приводу надання висновку про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 з батьком.
30.07.2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було прийняте рішення та рекомендовано Галицькій адміністрації звернутись з листом в Львівський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для організації зустрічей малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю в присутності психолога, з метою встановлення контакту та налагодження стосунків з дитиною. Також відповідачці було рекомендовано налагодити контакт з сином, встановити теплі відносини без шкоди для його психологічного та фізичного здоров`я, однак цього зроблено так і не було.
Крім того, 17.09.2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було прийняте рішення та визначено порядок особистого спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 .
Як вбачається з висновку Галицької районної адміністрації про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.04.2020 та 23.06.2020 відділом «Служба у справах дітей» Галицького району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради спільно з працівниками сектору ювенальної превенції Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області було відвідано гр. ОСОБА_1 за місцем проживання: АДРЕСА_3 . Квартира складається з 3-ох кімнат, коридору, кухні, ванної, вбиральні. В квартирі дві кімнати ізольовані, одна прохідна (вітальня). В коридорі є шафа для одягу, дзеркало, в одній кімнаті стіл, крісла, диван, шафа (сервант), тумба, в другій кімнаті письмовий стіл з комп`ютером, ліжко для спання, шафа з одягом, в третій кімнаті - розкладний диван-крісло, ліжко для спання, шафа для одягу, меблева стінка. Підлога паркетна, вікна металопластикові. На кухні є стіл, кухонні меблі та необхідна побутова техніка. Дитина проживає в окремій кімнаті, де є місце для сну та відпочинку, місце для занять. Хлопчик забезпечений необхідним шкільним приладдям та навчальною літературою. Одягом та взуттям забезпечений відповідно до віку та сезону. Умови проживання хороші.
01.03.2021 відділом «Служба у справах дітей» спільно з працівниками Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було відвідано гр. ОСОБА_1 за місцем проживання: АДРЕСА_3 . Квартира складається з 3-ох кімнат, коридору, кухні, ванної, вбиральні. Квартира забезпечена водо-газо-електропостачанням, опалення центральне. Кімната умебльовані, наявна необхідна побутова техніка. Санітарно-гігієнічні норми дотримуються належним чином. Дитина проживає в окремій кімнаті, яка забезпечена місцем для сну, відпочинку, шафою для зберігання одягу, столом для занять, комп`ютером, навчальною літературою, взуттям та одягом згідно віку та сезону. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови.
Під час бесіди вказаних вище працівників з дитиною хлопчик пояснив, що за цією адресою проживає з батьком, дідусем та бабусею. З мамою не хоче контактувати, в її квартирі не був та не проживав. Розповів також, що багато часу проводить з батьком, щодня вони разом гуляють. Проводити час та спілкуватися з матір`ю хлопчик відмовлявся в категоричній формі.
Під час візиту 01.03.2021 гр. ОСОБА_4 повідомив, що звернувся в Львівський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для отримання психологічної допомоги для сина, з метою налагодження стосунків з матір`ю. Крім того зазначив, що з часу видачі Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради розпорядження про встановлення гр. ОСОБА_2 графіку зустрічей з сином (22.09.2020), матір приходила лише двічі, однак дитина відмовилась бачитись з нею.
Відповідно до довідки характеристики початкової школи № 4 Львівської міської ради (м.Львів, вул. Дзиндри, 7) від 10.06.2020 № 02-07/095, малолітній ОСОБА_3 навчався у 3-А класі, навчанням і вихованням дитини займався батько.
Згідно з наказом початкової школи № 4 Львівської міської ради (м.Львів вул. Дзиндри, 7) від 31.08.2020 № 02-02/093 Про організацію навчання учня 4-А класу ОСОБА_9 за індивідуальною (сімейною) формою у 2020-2021 навчальному році, з 01.09.2020 дитина навчається на індивідуальній (сімейній) формі навчання.
Матір дитини, гр. ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.02.2021, складеного відділом «Служба у справах дітей» Сихівського району, за результатами візиту, житло розміщене на 1-му поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 2-х кімнат, кухні, вигод. В квартирі чисто, прибрано, зроблений ремонт, є відповідна побутова техніка, меблі. Для дитини підготовлено окрему кімнату, де є ліжко, стіл, комп`ютер, піаніно, необхідний одяг. Для виховання, розвитку та відпочинку дитини створені належні умови.
За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_10 , дідусь дитини, ОСОБА_11 , дядько дитини, ОСОБА_12 , бабуся дитини, ОСОБА_2 , матір дитини.
Відповідно до актів оцінки потреб та висновків оцінки потреб сім`ї від 26.06.2020 і 09.07.2020, наданих Львівським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, у малолітнього ОСОБА_3 ситуативно виявляється тривожність при згадуванні конфліктних ситуацій між батьками; довірливі стосунки у дитини з батьками тата (дідусь та бабуся по татовій лінії); мама дитини спілкується з ним у телефонному режимі; між батьками малолітнього існує спір щодо визначення місця проживання дитини. У примітці до висновку оцінки потреб від 26.06.2020 зазначено, що є ризики отримання ОСОБА_3 психологічної травми при ескалації конфлікту між батьками на фоні спору про місце проживання дитини.
Окрім того, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради 09.07.2020 був присутній ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 .
На той час, ОСОБА_3 пояснив, що перейшов в 4-й клас СШ № 4. Проживає разом з татом та дідусем і бабусею зі сторони тата. Мама поїхала за кордон і дуже рідко приїжджала, інколи телефонувала. На день народження не вітала. Виявив бажання проживати з татом. Після приїзду мами з закордону почав маму боятися, бо став свідком конфлікту, коли мама прийшла до них і вчинила скандал, була присутня поліція, мама хотіла його забрати від тата, смикала його. Після цього випадку почав погано спати, з`явилася тривожність. Коли був менший і проживали з мамою і татом однією сім`єю, тато забирав його з садочку, мама забирала рідко. На запитання членів комісії з ким би він хотів проживати в подальшому, відповів, що хотів би залишитись проживати з татом. На запитання чи хотів би бачитись, спілкуватись з мамою, відповів, що не хоче.
Враховуючи наведене вище, беручи до уваги бажання дитини проживати разом з батьком, керуючись ст. 19,160,161,171 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.78-79)
Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Пунктом 1 ст.9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).
Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.
Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно положень ч.ч.1,2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
У відповідності до вимог ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.
Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.
Із системного тлумачення Конвенції про права дитини, положень Закону України «Про охорону дитинства», норм Сімейного кодексу України, випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.
Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Вирішуючи даний спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина ОСОБА_3 , суд виходить з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, враховує вік дитини, особисті якості батьків, їх характеристики, соціальні зв`язки, можливості створення належних умов для виховання дитини.
Суд встановив, що як зі сторони матері, так і зі сторони батька, для виховання, розвитку та відпочинку дитини створені належні побутові умови.
Разом з цим, суд вважає, що перевага в побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.
При розгляді справи встановлено, що з самого народження ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
З 2017 року ОСОБА_2 перебувала на роботі в Польщі, в кінці 2018 року відносини між ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_1 почали погіршуватись.
На даний час ОСОБА_3 також проживає за вказаною адресою зі своїм батьком - ОСОБА_1 і хоче щоб так було і надалі, що підтверджується відповідними доказами, які містяться у матеріалах справи.
Так, як вбачається з матеріалів справи, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради 09.07.2020 був присутній ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 . На той час, ОСОБА_3 пояснив, що перейшов в 4-й клас СШ № 4. Проживає разом з татом та дідусем і бабусею зі сторони тата. Мама поїхала за кордон і дуже рідко приїжджала, інколи телефонувала. На день народження не вітала. Виявив бажання проживати з татом. Після приїзду мами з закордону почав маму боятися, бо став свідком конфлікту, коли мама прийшла до них і вчинила скандал, була присутня поліція, мама хотіла його забрати від тата, смикала його. Після цього випадку почав погано спати, з`явилася тривожність. Коли був менший і проживали з мамою і татом однією сім`єю, тато забирав його з садочку, мама забирала рідко. На запитання членів комісії з ким би він хотів проживати в подальшому, відповів, що хотів би залишитись проживати з татом. На запитання чи хотів би бачитись, спілкуватись з мамою, відповів, що не хоче.
30.07.2020 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було прийняте рішення та рекомендовано Галицькій адміністрації звернутись з листом в Львівський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для організації зустрічей малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю в присутності психолога, з метою встановлення контакту та налагодження стосунків з дитиною.
17.09.2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було прийняте рішення та визначено порядок особистого спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_1 та дідусем малолітнього ОСОБА_3 , пояснив, що його онук від народження і по теперішній час зареєстрований у квартирі за адресою АДРЕСА_2 . Протягом близько двох років від народження дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали за вказаною адресою разом однією сім`єю. Проте ОСОБА_2 недобросовісно відносилась до своїх материнських обов`язків, не гуляла з дитиною. Відносини подружжя погіршились. У 2016 році ОСОБА_2 поїхала за кордон на заробітки. З того часу вона лише одного разу приїжджала на день народження сина та одного разу їздила з сином на декілька днів на відпочинок в Одесу, а також інколи виходила на зв`язок щоб поспілкуватись. Вихованням дитини займається ОСОБА_1 . У 2020 році ОСОБА_2 повернулась в Україну, після чого почала безпідставно звертатись в поліцію зі скаргами на ОСОБА_1 , поводить себе агресивно для того щоб забрати сина проти його волі. Під час зусрічей матері з дитиною малолітній ОСОБА_3 заявляв, що не хоче бути з матір`ю. Звертає увагу, що батько дитини ОСОБА_1 не чинив ОСОБА_2 перешкоди у спілкування з сином, надавав їй можливість бачитись з дитиною відповідно до встановлення режиму побачень, проте ОСОБА_2 своєю поведінкою сама налаштувала сина проти себе.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , яка є матір`ю позивачки та бабусею малолітнього ОСОБА_13 , пояснила, що ОСОБА_2 , будучи за кордоном, надавала гроші для дитини, підтримувала зв`язок, однак у 2020 році відповідач ОСОБА_1 перестав виходити на контакт, не відповідає на дзвінки та не допускає матір і бабусю до дитини.
Суд вважає, що батько не може позбавити матір право бачитись з дитиною, оскільки мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_12 щодо того, що ОСОБА_1 не допускає матір до дитини, оскільки остання не змогла пояснити суду в чому саме полягають дії ОСОБА_1 щодо перешкоджання матері бачитись з сином. Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не чинив перешкоди ОСОБА_12 у спілкуванні з дитиною та надавав їй можливість бачитись з сином відповідно до встановлення режиму побачень.
Також суд приймає до уваги висновок Галицької районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та оцінює його відповідно до вимог ст.ст. 79, 80, 81 ЦПК України в сукупності з іншими дослідженими доказами по справі.
Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Таким чином, враховуючи, що на даний час малолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком, де для його проживання створені належні умови, батько дитини має самостійний дохід та можливість утримувати дитину матеріально, позитивно характеризується за місцем проживання та праці, жодного разу не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності, не зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами чи азартними іграми, у судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечить інтересам дитини, в той час як мати ОСОБА_2 перестала приймати участь у вихованні сина, а на територію України повернулась лише в травні 2020 року, суд, з врахуванням окремого проживання батьків дитини, приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком, що буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку.
Крім того, суд звертає увагу, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, незважаючи на те, що проживають окремо один від одного, і місце проживання дитини з одним із батьків не є перешкодою для іншого щодо виконання як обов`язків так і здійснення прав.
Оскільки зустрічна позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком задоволена судом і така є взаємовиключною первісним позовним вимогам, тому в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю суд відмовляє.
Згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується. Натомість, у зв`язку із задоволенням зутрічного позову, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст.141, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 11, 12, 81, 265-268 ЦПК України, суд
у задоволені позову адвоката Жидачек Тетяни Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини задоволити.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 серпня 2021 року.

Суддя І.Р.Волоско