Справа № 466/7796/21
У Х В А Л А

30 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Шукост О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мороз О.В., погоджене начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Савойник Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника у праві виїзду за межі України,

у с т а н о в и в :

державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мороз О.В. звернувся до суду із поданням, в якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань згідно виконавчого провадження №60949585 з примусового виконання виконавчого листа №6/1326/254/2012 від 10.10.2012 року, виданого Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 246277,33 грн основного боргу, 546,53 3% річних, 2806,88 грн пені, 42255,47 грн штрафу та 1700,00 грн сплаченого третейського збору за розгляд справи у третейському суді на користь ПАТ «Концерн Хлібпром».

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Шевченківському відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження №60949585 з примусового виконання виконавчого листа №6/1326/254/2012 від 10.10.2012 року, виданого Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 246277,33 грн основного боргу, 546,53 3% річних, 2806,88 грн пені, 42255,47 грн штрафу та 1700,00 грн сплаченого третейського збору за розгляд справи у третейському суді на користь ПАТ «Концерн Хлібпром».

10.01.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, яке належить боржнику.

Постановою державного виконавця від 17.04.2020 року на кошти боржника накладено арешт у межах суми 343344,83 грн. Згідно з відповіддю ДФС України та Львівського міського центру зайнятості встановлено, що у боржника відсутні джерела отримання доходів та відкриті рахунки у банках чи інших фінансових установах.

Боржник ОСОБА_1 вимогу державного виконавця про надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа чи надання документа про сплату боргу ігнорує. Державний виконавець покликається на те, що боржник ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати боргу, жодних пояснень щодо тривалого невиконання рішення суду не надає. У зв`язку із чим звернувся до суду.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у судове засідання не з`явився, до суду поступило клопотання про проведення судового засідання без участі їх представника.

Відповідно до ст.441ЦПК України, суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, доводи подання, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження №60949585 з примусового виконання виконавчого листа №6/1326/254/2012 від 10.10.2012 року, виданого Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 246277,33 грн основного боргу, 546,53 3% річних, 2806,88 грн пені, 42255,47 грн штрафу та 1700,00 грн сплаченого третейського збору за розгляд справи у третейському суді на користь ПАТ «Концерн Хлібпром».

10.01.2020 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №6/1326/254/2012, виданого Франківським районним судом м.Львова 10.10.2012 року, в якій, зокрема, зобов`язано боржника ОСОБА_1 подати декларацію про доходи та майно, яке йому належить. Дану постанову скеровано боржнику ОСОБА_1 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 10.01.2020 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 17.04.2020 року на кошти боржника ОСОБА_1 накладено арешт у межах суми 323344,83 грн.

Відповідно до інформації, наданої Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 25.06.2020 року боржнику ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 61/100 ідеальної частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Окрім того, згідно з відповіддю на запит Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надало інформацію про те, що ОСОБА_1 має у спільній сумісній власності земельну ділянку площею 0,1500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 .

Боржник ОСОБА_1 вимогу державного виконавця про з`явлення до виконавця 21.05.2021 року о 10.00 год для надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа чи надання документа про сплату боргу не виконав, до державного виконавця не з`явився.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з частинами 2, 3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013 року) Європейський суд з прав людини застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон в зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі Європейський суд з прав людини визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто, лише в зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Згідно з п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Таким чином, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, може бути застосоване судом за ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, а не за наявність такої заборгованості.

За своїм змістом словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Для задоволення подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України, що є тимчасовим обмеженням конституційних прав громадянина України, які також гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, повинні бути достатньо вагомі підстави, які б свідчили про необхідність застосування такого заходу.

Задовольняючи подання, суд повинен встановити свідоме ухилення боржника від виконання судового рішення, вчинення боржником дій, які б свідчили про його намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду.

Сам факт відкриття виконавчого провадження, вчинення державним виконавцем передбачених законом дій по його виконанню та його неналежне виконання боржником, при відсутності належних та допустимих доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду, не свідчить про необхідність вжиття тимчасового обмеження конституційних прав боржника у праві виїзду за межі України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, такі не містять належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

У поданні приватний виконавець посилався лише на наявність у ОСОБА_1 невиконаного зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, з метою не порушення гарантованих Конституцією України прав людини, у зв`язку із тим, що державним виконавцем не доведено факту ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення, вчинення ним дій, які б свідчили про його намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.260, 441 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

у задоволенні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мороз О.В., погоджене начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Савойник Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя: О. І. Баєва