КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №761/3031/20 Головуючий у 1 інстанції: Макаренко І.О.

Провадження №22-ц/824/9352/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

18 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної в результаті незаконних дій та бездіяльності посадових осіб Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві,-

ВСТАНОВИВ

У січні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної в результаті незаконних дій та бездіяльності посадових осіб Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної в результаті незаконних дій та бездіяльності посадових осіб Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції поза увагою залишив позовні вимоги позивача ОСОБА_2 .

Вказує, що копія ухвали про залишення позовної заяви без руху на його адресу не надходила, у зв`язку з чим він зателефонував до суду першої інстанції, де йому повідомили підстави залишення позовної заяви без руху, а саме, не було завірено копії документів, наданих у додатках позовної заяви. 30 жовтня 2020 року він направив копії завірених документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у січні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної в результаті незаконних дій та бездіяльності посадових осіб Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. В ухвалі зазначено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, оскільки у позовній заяві не зазначено суму, що підлягає сплаті, в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, а також при засвідченні копій доказів не дотримано вимог ст. 95 ЦПК України. (а.с. 27-28)

Згідно супровідного листа від 24 червня 2020 року копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року направлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на поштову адресу: АДРЕСА_1 . (а.с.29)

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 рокупозовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу, оскільки позивач недоліки позовної заяви не усунув, а саме: не надав належним чином засвідчені копії всіх документів, що додаються до позовної заяви для суду та сторін у справі, а також нову редакцію позовної заяви із зазначенням сум, що підлягають сплаті за зобов`язанням, визначених позивачем в гривнях за офіційним курсом Національного банку України до суду не надходила. (а.с. 76-77)

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» (Hoffmann v. Germany) від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено відомості, які повинна містити позовна заява.

За положеннями ч. 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху він не отримував.

Згідно з частинами п`ятою-сьомою статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) викладено правовий висновок про те, що повернення апеляційної скарги з тих підстав, що особа не виконала вимог ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі.

Неотримання заявником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху виключає можливість усунення особою зазначених в ній недоліків скарги в установлений судом строк.Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 18 березня 2020 року у справі №369/5101/19 (провадження №61-1301св 20).

Суд першої інстанції не врахував, що неотримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху виключає можливість усунення особою зазначених у ній недоліків позовної заяви в установлений судом строк.

Враховуючи зазначені вище висновки Верховного Суду та застосовуючи їх за аналогією, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, встановивши строк для усунення недоліків позовної заяви у п`ять днів з дня отримання копії ухвали, будучи обізнаним про те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів вручення позивачу копії ухвалиШевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року про залишення позовної заяви без руху, дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Суд першої інстанції фактично позбавив ОСОБА_1 права на доступ до правосуддя та не врахував, що ніхто безпідставно не може бути позбавлений права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.

Крім того, суд першої інстанції не вернув уваги на те, що позовна заява подана двома позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим не прийняв жодного процесуального рішення щодо позовних вимог ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко