СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 586/24/20
Номер провадження 2/586/10/21
15 квітня 2021 року м.Середина-Буда
Середино-Будський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Темірова Ч.М.,
за участі секретаря судового засідання Палкіної О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Середина-Буда без фіксування технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу №586/24/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідачки, ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.06.2010 в розмірі 5 760,81 грн та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_2 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 24.06.2010, згідно з якою отримала кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, який в подальшому було збільшено до 2 200,00 грн.
На виконання вимог ч.3 ст.1281 ЦК України позивач 29.07.2018 направив претензію кредитора до приватного нотаріуса Вялкової С.І., та отримав відповідь, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії Банку.
На думку позивача, відповідачка, ОСОБА_1 постійно проживала разом із померлою ОСОБА_2 , оскільки в паспортах позичальника та відповідачки зазначена однакова адреса місця реєстрації, а саме, АДРЕСА_1 , тому позивач вважає, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлої позичальниці. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачка не відмовилась від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Тому позивач 24.08.2019 направив до спадкоємця ОСОБА_1 лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.
Станом на дату смерті заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором б/н від 24.06.2010 становить 5 760,81 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі - 568,46 грн, та заборгованості за відсотками у розмірі - 5 192,35 грн, яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також понесені судові витрати.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилась, підтвердження чого міститься в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши подані представником позивача документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов наступного висновку.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву №б/н від 24 червня 2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 500,00 грн, який в подальшому було збільшено до 2 200,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та на умовах, викладених в Умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах банку.
Вказані обставини підтверджуються: анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, довідкою про зміну умов кредитування, випискою по картковому рахунку, довідкою про видані картки клієнту та розрахунком заборгованості /5-7, 70, 71/.
Із позову вбачається, що позичальник свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала протягом тривалого часу, не здійснювала відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом.
Позичальниця ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Київ, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації смерті у м.Києві 24.11.2014 /а.с.34/.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на час смерті позичальниці заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.06.2010 складає 5 760,81 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 568,46 грн, та заборгованості за відсотками у розмірі - 5 192,35 грн /а.с.5, 6/.
Позивач 29.07.2018 звернувся до приватного нотаріуса Середино-Будського районного нотаріального округу Вялкової С.І. з претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України, в якій повідомив спадкоємців померлої ОСОБА_2 про наявність заборгованості перед Банком в розмірі 5 760,81 грн /а.с.35-41/.
Приватний нотаріус, в свою чергу, перенаправила претензію кредитора, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», пред`явлену до спадкоємців ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Сумського обласного державного нотаріального архіву, з проханням додати вказану претензію до архівної спадкової справи №10/2015, заведеної 14.09.2015 Середино-Будською районною державною нотаріальною конторою /а.с.42/.
Відповідно до повідомлення Сумського обласного державного нотаріального архіву від 15.01.2019, адресованого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена Середино-Будською районною державною нотаріальною конторою; інформацію про коло спадкоємців Банку не надано на підставі ч.6 ст.8 Закону України «Про нотаріат» /а.с.43/.
Позивач, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 24.08.2019 направив на адресу відповідачки, ОСОБА_1 , лист-претензію про сплату заборгованості за кредитним договором, укладеним між Банком та померлою ОСОБА_2 , посилаючись на те, що ОСОБА_1 проживала разом із померлою та прийняла спадщину, яка відкрилась після її смерті /а.с.44-47/.
Оскільки заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.06.2010, укладеним між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та померлою ОСОБА_2 не була погашена, Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 як до спадкоємиці померлої позичальниці, посилаючи на те, що остання проживала разом з померлою на день її смерті та прийняла спадщину, на підтвердження чого позивач надав суду копії паспортів позичальниці та відповідачки, в яких місцем реєстрації останніх зазначено: АДРЕСА_2 /а.с.32, 33/.
Проте суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на таке.
Як встановлено в частині 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Однак, реєстрація боржника та відповідача за однією адресою не є безумовною підставою для висновку про обов`язок відповідача задовольнити вимоги кредитора.
Положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Отже, реєстрація будь-якої особи зі спадкодавцем не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого.
Такі ж правові висновки зроблені Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 489/2924/16-ц, підстав відступити від яких не встановлено.
Отже, наведені вище норми закону спростовують доводи позивача про те, що ОСОБА_1 проживала разом із померлою ОСОБА_2 , оскільки надані Банком копії паспортів зазначених осіб підтверджують лише факт реєстрації відповідачки та позичальниці за однією адресою, а інших доказів, які б підтвердили факт спільного проживання останніх, Банком не надано. Тому посилання позивача на спільну реєстрацію даних осіб, як передумову прийняття відповідачкою спадщини, є необґрунтованим та не знайшло своє підтвердження в матеріалах справи.
Щодо встановлення кола спадкоємців та наявного спадкового майна після смерті ОСОБА_2 суд вважає за необхідне зупинитись на такому.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України).
За змістом ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Сплив визначених вказаною нормою строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі №14-53цс18).
Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
У Цивільному кодексі України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку запроваджений механізм досягнення справедливого балансу між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця, з однієї сторони, та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців позичальника - боржника, з іншої.
Дотримання цього балансу передбачає забезпечення задоволення вимог кредитора (кредиторів) спадкодавця за рахунок спадкового майна без порушення майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.
Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.
Під час вирішення питання процесуального правонаступництва сторони у справі спадкоємцем померлого спадкодавця суди мають з`ясовувати коло спадкоємців, обсяг матеріального правонаступництва для вирішення спору. При цьому підлягають врахуванню особливості, передбачені правилами статті 1282 ЦК України щодо об`єму успадкованого майна та співмірності вимог кредитора вартості частки в успадкованому майні спадкоємця, який відповідає перед кредитором лише у межах вартості прийнятої спадщини. Спадкоємець успадковує разом з правами спадкодавця його обов`язки, а тому саме від об`єму успадкованих прав та обов`язків залежить вибір спадкоємця щодо прийняття спадщини чи відмови від неї.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 468/2121/14-ц.
З копії спадкової справи №10/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , витребуваної ухвалою суду у Сумського обласного державного нотаріального архіву. встановлено, що зазначена спадкова справа заведена Середино-Будською державною нотаріальною конторою на підставі претензії кредитора АТ Банк «Фінанси та кредит» від 14.09.2015, претензія кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК» була долучена до спадкової справи. Будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи відмову від її прийняття до нотаріуса не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавались /а.с.112-120/.
Отже, з викладеного вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадщину ніхто не прийняв, а сама спадкова справа зведена на підставі двох претензії кредиторів, тому суд не може встановити коло спадкоємців та наявність спадкового майна, в межах вартості якого має бути задоволена претензія кредитора.
Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та проаналізувавши надані позивачем докази, вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , адже реєстрація вказаних осіб за однією адресою не підтверджує факт їхнього проживання разом та, як наслідок, перехід до відповідачки обов`язків за кредитними зобов`язаннями померлої. Крім цього, в матеріалах справі відсутні відомості про осіб, які прийняли спадщину, або відмовились від її прийняття, після смерті ОСОБА_2 , а також відомості про наявне спадкове майно, в межах якого могли бути задоволені вимоги кредитора.
Зважаючи на викладене, в задоволенні позовної вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, слід відмовити у зв`язку із необґрунтованістю заявленої вимоги та відсутністю доказів на підтвердження викладених в позовній заяві доводів позивача.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.10, 12, 13, 76, 142, 264, 265, 273, 274, 279, 208-289, 354 ЦПК України, ст.608, 1216, 1218, 1219, 1281, 1282, 1268, 1270 ЦК України суд
В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ч. М. Теміров