Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/533/21

Провадження № 2/126/452/2021

"25" серпня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Олійник І. В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким встановити факт родинних відносин з померлою ОСОБА_3 , а також визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після її смерті.

В обгрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок в с. Осіївка, Гайсинського району Вінницької області та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі 1,85 га на території Осіївської сільської ради Гайсинського району Вінницької області.

Позивач, являється спадкоємцем за законом на майно померлої. Крім нього, спадкоємцем за заповітом є онук покійної - ОСОБА_2 ..

Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, позивач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, проте йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва, у зв`язку з тим, що він не прийняв спадщину у встановлений законом термін.

Позивач, в поданому позові вказує, що пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, так як вважав, що спадщину прийняв, оскільки останні роки перед смертю своєї матері опікувався нею та утримував її.

Крім того, позивач в поданій заяві зазначає, що для прийняття спадщини після смерті своєї матері йому потрібно встановити факт їх родинних відносин, так як в свідоцтві про смерть матері її прізвище, ім`я, по батькові зазначено як " ОСОБА_3 ", тоді як в свідоцтві про народження позивача ці ж дані зазначено як " ОСОБА_4 ".

Вищевказані обставини і стали причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Дана позовна заява надійшла до суду 16.03.2021 року та відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Хмель Р.В.. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 16.03.2021 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2 , також в судове засідання не з`явився, через засоби електронного зв`язку подав зяаву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 74 роки, в с.Осіївка, Бершадського району Вінницької області, померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Осіївською сільською радою Бершадського району Вінницької області.

Після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина на належне їй майно, спадкємцями на яке згідно довідки №1050 від 09.12.2019 року, за законом є син померлої та позивач по справі ОСОБА_1 , за заповітом онук - ОСОБА_2 ..

Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину, позивач звернувся до приватного нотаріуса, яка своєю постановою від 18.06.2020 року №159/02-31, про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовила йому у видачі такого свідоцтва, у зв`язку з тим, що він не прийняв спадщину належним чином, а саме пропустив строк для прийняття спадщини.

В обгрунтування причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначає, що вважав себе таким, що спадщину прийняв у встановленому законом порядку, так як останні роки перед смертю матері опікувався та утримував її.

Крім того, в поданому позові позивач також просить встановити факт родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_3 , так як в свідоцтві про смерть її прізвище ім`я по-батькові вказано як " ОСОБА_3 " тоді як в свідоцтві про його народження, в графі мати, її анкетні дані зазначено, як " ОСОБА_5 ". Вказане підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.03.2021 року, виданого повторно Бершадським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Осіївською сільською радою Бершадського району Вінницької області.

На підтвердження того, що померла ОСОБА_3 , є дійсно матір`ю позивача, ним до матеріалів справи було долучено довідку №429 від 15.05.2020 року, з якої вбачається, що згідно погосподарської книги №8, особовий рахунок № НОМЕР_3 , житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до категорії колгоспних дворів та станом на 15.04.1991 року до його складу входила ОСОБА_5 , 1932 року народження. Крім того, долучено копію свідоцтва про розірвання шлюбу від 16.02.2001 року, серії НОМЕР_4 , згідно якого шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , було розірвано, після чого прізвище померлої матері позивача було змінено на " ОСОБА_3 ". З вищевказаних документів вбачається, що " ОСОБА_4 " та " ОСОБА_3 " є однією і тією ж особою, так як більшість анкетних даних особи збігаються, зокрема рік народження, прізвище та ім`я.

Вирішуючи справу у межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У відповідності із п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення фактів родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим той факт, що дійсно ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в Осіївка, Бершадського району, Вінницької області є матір`ю ОСОБА_1 ..

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна.

Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом, він не надав, що, виходячи зі змісту ч. 1ст. 1272 ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за законом.

ОСОБА_1 , просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що є юридично не обізнаний, а тому вважав, що спадщину прийняв, оскільки останній роки перед смертю матері опікував та утримував її. Позивач вважає, що причини його пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, та підлягають поновленню.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 "про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Визначити, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий двомісячний строк, для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Визначений строк обраховувати з дати набрання даним рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суд вважає за необхідне додатково роз`яснити, що згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18 червня 2020 року №731-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено та підписано суддею 25.08.2021 року.

Суддя Р. В. Хмель