РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2590/19

19 квітня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Пузирко В. В.

за участі позивача ОСОБА_1 представника позивача-адвоката Євгеюка О.Є., представника третьої особи на стороні позивача Костопільської міської ради - Савчука М.М., відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представників відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та адвоката Остапенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Костопільська міська рада Рівненської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, про приведення у попередній стан земельної ділянки, шляхом знесення самовільно побудованих споруд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Костопільського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Костопільська міська рада Рівненської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, про приведення у попередній стан земельної ділянки, шляхом знесення самовільно побудованих споруд.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 30.10.2018 року.

На належній позивачу на праві власності земельній ділянці, згідно рішення виконавчого комітету Костопільської міської ради народних депутатів №17 від 17.01.1985 року, були побудовані тимчасові господарські побудови (сараї) для квартиронаймачів будинковолодіння АДРЕСА_2 на час будівництва 40-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 . Згідно п.3 вказаного рішення виконком міської ради народних депутатів зобов`язував будівельну організацію після закінчення будівництва господарські побудови розібрати та провести рекультивацію даної земельної ділянки.

Багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_3 було збудовано та введено в експлуатацію наприкінці 90-х років. Однак господарські побудови (сараї) на земельній ділянці, що належить позивачу, відповідачами не розібрані до цього часу, а земельна ділянка не рекультивована. Це позбавляє позивача права як законного власника земельної ділянки користуватися нею за призначенням.

Позивач неодноразово зверталася до комісії з розгляду земельних спорів Костопільської міської ради Рівненської області для вирішення питання добровільного розібрання відповідачами своїх сараїв, однак в позасудовому порядку спірне питання не вирішено.

Покликаючись на вищевикладені обставини, просила суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом знесення самовільно зведених сараїв (господарські споруди), що розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та привести дану земельну ділянку у попередній стан.

Відповідачі не скористалися своїм правом і відзиви на позовну заяву до суду не подали.

За результатами підготовчого провадження, суд вирішив питання про виключення відповідача ОСОБА_6 з числа співвідповідачів, оскільки остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (ухвала суду від 30 січня 2020 року).

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Євгеюк О.Є в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача Костопільської міської ради Савчук М.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та зазначив, що земельна ділянка перебуває у власності позивача і розміщенні на ній тимчасові споруди, які перебувають в користуванні відповідачів по справі, завдають незручності у використанні цієї земельної ділянки.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову покликаючись на те, що вони спірні сараї не будували, скільки живуть за вказаною адресою постійно користуються ними, інших приміщень для зберігання дров не мають і немає можливості їх збудувати, оскільки відсутня прибудинкова територія.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Остапенко В.С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки це призведе до порушення права власності відповідача на її нерухоме майно - сарай, що перебуває у її власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що позивач є власником, а відповідачі - землекористувачами сусідніх земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , номер ділянки: АДРЕСА_4 .

Позивач ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.10.2018 року, виданого приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Гладишем О.А., є власником земельної ділянки площею 0,0670 га, кадастровий номер :02:002:0930 із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.10.2018 року за реєстраційним номером 234, що підтверджується відповідним витягом.

Також згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.10.2018 року, виданого приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Гладишем О.А., ОСОБА_1 належить на праві приватної власності також житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на будинок зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.10.2018 року за реєстраційним номером 234, що підтверджується відповідним витягом.

Попереднім власником житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 було подружжя ОСОБА_7 , що підтверджується Договором купівлі - продажу від 30.08.1973 року, свідоцтвом про право власності від 08.08.1985 року та державним актом на право приватної власності на землю серії РВ03821 від 24.07.2000 року.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що на належній позивачу на праві власності земельній ділянці розташовані тимчасові господарські побудови (сараї), які були побудовані квартиронаймачам (на час будівництва) будинковолодіння АДРЕСА_2 , згідно рішення виконавчого комітету Костопільської міської ради народних депутатів №17 від 17.01.1985 року, на час будівництва 40-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 .

Дана обставина визнана відповідачами по справі, що відповідно ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню та підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, відповідно до п.1 Рішення виконавчого комітету Костопільської міської ради народних депутатів №17 від 17.01.1985 року тимчасово на час будівництва 40-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 , було вилучено лишки земельної ділянки 101 кв.м., згідно викопіровки із генплану по АДРЕСА_1 у гр. ОСОБА_8 для будівництва тимчасових господарських побудов та побудовано тимчасові господарські побудови (сараї) для квартиронаймачів будинковолодіння АДРЕСА_2 на час будівництва 40-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 .

Згідно п.3 вказаного рішення виконком міської ради народних депутатів зобов`язував будівельну організацію РУЕОС після закінчення будівництва господарські побудови розібрати та провести рекультивацію даної земельної ділянки.

Відповідно до листа - повідомлення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Рівненська -10" від 14.11.2019 року за №12 будівництво 40-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 завершено у 1986 році.

З заяви ОСОБА_1 від 16.11.2018 року вбачається, що позивач зверталася до комісії з розгляду земельних спорів Костопільської міської ради Рівненської області про вирішення питання добровільного розібрання відповідачами тимчасових споруд - сараїв, які розташовані на частині її земельної ділянки.

Згідно листа за вих.№1704/02-08 від 12.12.2018 року вбачається, що факти, викладені у заяві від 16.11.2018 року підтвердилися. На приватизованій земельній ділянці, яка розташована по АДРЕСА_2 , встановлені дерев`яні сараї мешканців будинку АДРЕСА_2 , які мешканці будинку зносити добровільно не мають намірів. Крім того, власників квартир №1,2,3,4 повідомлено, що вони повинні у термін до 31 грудня 2018 року добровільно демонтувати сараї, які розміщені на чужій земельній ділянці, або повідомити у письмовій формі причини відмови.

З заяви ОСОБА_1 від 12.02.2019 року вбачається, що позивач повторно зверталася до Костопільської міської ради щодо вирішення питання добровільного розібрання сараїв, розташованих на її земельній ділянці.

Згідно відповіді виконавчого комітету Костопільської міської ради за вих.№330/02-08 від 07.03.2019 року вбачається, що спір щодо добровільного демонтування сараїв власниками квартир АДРЕСА_5 не вирішений.

Тобто, на земельній ділянці знаходяться тимчасові споруди - сараї для зберігання дров, що не належать позивачу, а перебувають в користуванні інших осіб - відповідачів по справі.

Вирішуючи спір по суті, суд застосовує наступні норми права.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Звертаючись до суду з даним позовом та вимагаючи усунення перешкод у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, позивач вказувала на те, що розташовані на її земельній ділянці сараї є тимчасовою спорудою, а тому підлягають знесенню відповідачами.

Підставою для подання позову слугувало те, що відповідачами чиняться перешкоди у володінні, користуванні й розпорядження належним позивачу майном.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з положеннями цих статей власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого ст.41 Конституції, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння.

Відповідності до статті 41 Конституції України, статті 310 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до п.«г» та п.«е» ч.1 ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язанні не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Згідно ст. ст. 386, 391 ЦК України власник, права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони й не були пов`язані з порушенням права володіння, та право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У відповідності до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосуванням наслідків, у тому числі й звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Суд рахує, що розташування тимчасових господарських споруд (сараї) на належній позивачу на праві власності земельній ділянці обмежує її права на користування даною земельною ділянкою, тому такі тимчасові будівлі підлягають знесенню.

Крім того, враховуючи, що суд дійшов висновків, щодо задоволення позову, то з урахуванням положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, відшкодування судових витрат, що складаються з сплаченого позивачем судового збору в сумі 768,40 грн., покладається на відповідачів по 256,00 грн. на кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 76-79, 81,89, 95, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст., суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача - Костопільська міська рада Рівненської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, про приведення у попередній стан земельної ділянки, шляхом знесення самовільно побудованих споруд про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, про приведення у попередній стан земельної ділянки, шляхом знесення самовільно побудованих споруд - задовольнити.

Знести самовільно зведені сараї (господарські споруди), що розташовані на земельній ділянці ОСОБА_1 , що по АДРЕСА_1 та привести земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 , у попередній стан.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 по 256,00 (двісті п`ятдесят шість) грн. з кожного судових витрати, що всього становить 768,00 (сімсот шістдесят вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ), РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_7 ) .

ОСОБА_3 , (жителька АДРЕСА_8 ).

ОСОБА_4 , (жителька АДРЕСА_8 ).

Повне рішення складено

19 квітня 2021 року.

СуддяЛ. А. Грипіч