РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Херсоні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Семиженко Ольга Вікторівна, Виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, визнання права власності, виділення в натурі у власність частки майна,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_8 , який за життя склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно, окрім житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , він заповів по 1/4 частці позивачу та відповідачам: ОСОБА_5 онуку померлого, сину позивача, ОСОБА_6 доньці померлого, сестрі позивача, та ОСОБА_7 онуці померлого, доньці ОСОБА_6 . Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно, а саме: 1/2 частину розважального комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , земельну ділянку площею 0,0721 га, яка знаходиться на території Кардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, а саме по АДРЕСА_4 , та транспортний засіб «Toyota Corolla», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Семиженко О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. З аналогічними заявами звернулися до нотаріуса і відповідачі за справою. Однак, постановою приватного нотаріуса відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 у зв`язку із відсутністю документів, які б засвідчували право спадкодавця на спадкове майно, що позбавляє позивача реалізувати своє право на отримання спадщини після смерті батька. Крім цього, квартира АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 від 20.03.2013 року, що зареєстрована за дружиною померлого, матір`ю позивача, ОСОБА_3 , була придбана за спільні сумісні кошти в період перебування у зареєстрованому шлюбі з батьком позивача, а тому є спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . Проте, після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_6 вказану квартиру. Позивач вважає, що оскільки спірна квартира була придбана ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в період зареєстрованого шлюбу та за спільні кошти, вона є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак батькові позивача належала 1/2 частина цієї квартири. Тому такий правочин не відповідає вимогам закону, та є недійсним. ОСОБА_3 не мала права на відчуження цього майна, яке відповідно є частиною спадкової маси, а ОСОБА_6 не є добросовісним набувачем. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати недійсним договір дарування від 26.09.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко Олегом Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №600; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_3 , індексний номер 16082727 від 26.09.2014 року, прийняте приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко Олегом Михайловичем при посвідченні 26.09.2014 року договору дарування, а також відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку від 1/2 частини розважального комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на 1/4 частку від 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 , 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,0721 га, яка знаходиться на території Кардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, а саме: по АДРЕСА_4 , та на 1/4 частку від 1/2 частини транспортного засобу «Toyota Corolla», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 27.11.2017 року відкрито провадження за справою та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 04.09.2018 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

15.01.2019 року представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що позивач, отримавши відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину, може звернутися до суду з вимогами щодо оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. У позовній заяві позивачем не зазначено яким саме чином відповідач ОСОБА_3 та інші відповідачі не визнають та оспорюють право позивача на спадщину. Щодо визнання договору дарування недійсним та твердження позивача, що спірна квартира була придбана за спільні сумісні кошти з спадкодавцем ОСОБА_8 , то вони не підтверджені належними доказами, заявлена позивачем вимога є безпідставною. У заповіті спірна квартира не була зазначена в переліку майна, оскільки померлий знав про те, що вона належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності. ОСОБА_3 набула права особистої власності шляхом прийняття в дар пайового внеску на квартиру та у подальшому отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно 20.03.2013 року №1440829. Таким чином, відповідач мала підстави вільно розпоряджатися своєю власністю та подарувала квартиру ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 15.04.2019 року витребувано у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Яценка Олега Михайловича належним чином завірену копію договору дарування від 26.09.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , зареєстрованого в реєстрі за №600, та належним чином завірені копії документів, які стали підставою для його оформлення, а також витребувано у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Семиженко Ольги Вікторівни завірену належним чином копію спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 .

25.06.2019 року позивач збільшив заявлені позовні вимоги, доповнив свої вимоги вимогою про виділ позивачу у власність 1/8 частку в натурі із розважального комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 10.10.2019 року витребувано у Херсонської міської ради завірену належним чином копії документів, на підставі яких ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.03.2013 р. № НОМЕР_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 10.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

20.11.2020 року відповідач ОСОБА_9 надав до суду заяву, згідно якої просить відмовити у задоволенні позову, вважав позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню, зазначив, що оскільки на день смерті спадкодавця його дружина ОСОБА_3 була непрацездатною за віком, вона спадкує незалежно від змісту заповіту половину частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом (обов`язкову частку). Також відповідач вважає безпідставною позицію позивача щодо належності йому 1/8 частки будівлі розважального комплексу по АДРЕСА_2 . З урахуванням того, що спадкодавцю належала 1/2 частка цієї будівлі, інша 1/2 його частка належала ОСОБА_3 . Останній як непрацездатній дружині незалежно від змісту заповіту, переходить 1/2 частка будівлі спадкодавця, тобто 1/4 частка, а інша 1/4 частка переходить в рівних частках чотирьом спадкодкоємцям за заповітом, тобто по 1/16 частці кожному, відповідно позивачем не вірно визначено частку спадкового майна, на яку він просить визнати право власності.

Ухвалою суду від 10.12.2020 року поновлено судовий розгляд за цивільною справою для з`ясування обставин у справі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги з урахуванням їх збільшення та просили задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, вважав їх необґрунтованими та просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог покладався на розсуд суду. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, повідомлений про розгляд справи, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Семиженко О.В. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , що підтверджується актовим записом про смерть №646, складеним 31.03.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області.

На момент смерті спадкодавця він перебував у шлюбі (з 29.04.1969 року) з відповідачем за справою ОСОБА_3 , що підтверджується листом Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 11.11.2017 року №6639/14.21-29, яким повідомлено, що відповідно до відомостей, внесених до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, наявний актовий запис про шлюб №704, складений 29.04.1969 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Зазначена обставина підтверджується і свідоцтвом про одруження.

За життя спадкодавця подружжям було придбано спільне сумісне майно транспортний засіб Toyota Corolla, 2008 року випуску, житловий будинок з надвірними будівлями та господарчими спорудами разом із земельною ділянкою, на якій цей житловий будинок з надвірними будівлями та господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на зазначене майно було зареєстровано за спадкодавцем.

Крім дружини, спадкоємцями ОСОБА_8 за законом першої черги були його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , що підтверджуєтьс актовими записами про їх народження та актовим записом про реєстрацію шлюбу та зміну прізвища ОСОБА_6 .

На праві приватної особистої власності за спадкодавцем було зареєстровано:

- 1/2 частина розважального комплексу за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 26.09.2011 року за ОСОБА_8 та ОСОБА_3 визнано право власності в рівних частинах на переобладнані підвальні приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності спадкодавця на 1/2 частку розважального комплексу за вказаною адресою підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.10.2017 року;

- земельна ділянка площею 0,0721 га, яка знаходиться на території В.Кардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого 15.07.1999 року В.Кардашинською сільською радою, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 524;

За життя 22.05.2013 року ОСОБА_8 склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ларічевою Н.А., згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями та господарчими спорудами разом із земельною ділянкою, на якій цей житловий будинок з надвірними будівлями та господарчими спорудами розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_3 , усе інше належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, заповів по 1/4 ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно витягу зі Спадкового реєстру за №37407712 спадкова справа зареєстрована приватним нотаріусом Семиженко О.В.

З матеріалів спадкової справи №56091760, наданих приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Семиженко Ольгою Вікторівною, яка заведена щодо майна ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , всі спадкоємці ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняли спадщину шляхом подання заяв про прийняття спадщини протягом 6 місяців після смерті спадкодавця.

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька, що підтверджується заявою від 19.05.2014 року.

Відповідач ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті чоловіка, що підтверджується її заявою від 29.05.2014 року, зазначивши, що на день смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з набутого ними за час перебування у зареєстрованому шлюбі житлового будинку з земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та транспортного засобу Toyota Corolla, 2008 року, грошових вкладів та інше. Її відомо про зміст заповіту ОСОБА_8 . Заяв про відмову від прийняття спадщини від ОСОБА_3 не подавалося.

На день смерті спадкодавця його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , досягла пенсійного віку та отримувала пенсію за віком, що підтверджується копією її паспорта та її пенсійним посвідченням, виданим ПФУ від 18.02.2014 року.

З заявою про прийняття спадщини після смерті батька 29.05.2014 року звернулася донька спадкодавця ОСОБА_6 . Також нею 29.05.2014 року як законним представником неповнолітньої доньки ОСОБА_7 подано заяву про прийняття спадщини ОСОБА_7 , на користь якої спадкодавцем залишено заповіт, яким він заповідав йому ј частку всього належного майна за винятком житлового будинку та земельної ділянки у АДРЕСА_1 .

З заявою про прийняття спадщини 29.05.2014 року звернувся і ОСОБА_5 , зазначивши, що на його користь спадкодавцем залишено заповіт, яким він заповідав йому ј частку всього належного майна за винятком житлового будинку та земельної ділянки у АДРЕСА_1 .

19.10.2017 року ОСОБА_1 (позивач за справою) звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Семиженко О.В. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну йому частку спадкового майна.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2017 року вих.№241/02-31, приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Семиженко О.В. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не долучено експертної оцінки вартості всього спадкового майна та вартості обов`язкової частки у спадщині, а також не надано нотаріусу документів, які посвідчують право власності спадкодавця на майно, яке підлягає державній реєстрації.

В судовому засіданні стороною відповідача ОСОБА_3 не спростовувалася та обставина, що оригінали правоустановчих документів, якими підтверджується право власності спадкодавця на нерухоме та рухоме майно, що зазначено у заповіті, знаходяться у ОСОБА_3 , вказаних документів позивач не має.

Матеріалами спадкової справи підтверджена та обставина, що відповідачами не надавалися зазначені документи нотаріусу .

Встановлені обставини свідчать, що позивач має перешкоди у оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів на спадкове майно.

З матеріалів нотаріальної справи, заведеної приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко О.М. щодо посвідчення договору дарування квартири від 26.09.2014 року за реєстровим №600, судом встановлено, що 26.09.2014 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_3 .При укладанні вказаного договору ОСОБА_3 стверджувала, що відчуженням квартири нею не порушуються права та інтереси будь-яких осіб.

Вищезазначена квартира належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 20.03.2013 року, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.03.2013 року.

З реєстраційної справи, наданої Виконавчим комітетом Херсонської міської ради на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що ОСОБА_3 зверталась із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_3 . 16.11.2012 року було складено декларацію про готовність до експлуатації гуртожитку по АДРЕСА_5 , який був реконструйований під житловий будинок, в якому знаходиться спірна квартира АДРЕСА_6 .

23.01.2013 року було складено акт прийому передачі №02 ПП «Максіма-Про Україна», яким передано ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 , а 24.01.2013 року видано останній технічний паспорт на квартиру.

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 чинної редакції ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем у зазначених спорах може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За загальними правилами спадкоємці ділять між собою майно, яке на момент смерті спадкодавця перебувало у його власності. Тобто, як правило, це безпосередньо те майно, яке зареєстроване за померлим.

Порядок спадкування частки померлого у спільній власності з іншими особами визначений Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

Тобто, поділ частки померлого у спільному сумісному майні можливий лише за умови наявності згоди іншого з подружжя. Будь-якої іншої процедури дана інструкція не передбачає.

В свою чергу норма ст. 1226 ЦК України Цивільного кодексу України зазначає про право спадкоємців на частку у спільному сумісному майні.

Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідач ОСОБА_3 (дружина спадкодавця) зазначає, що квартира АДРЕСА_3 є її особистою власністю та не визнає цю квартиру як спільне сумісне майно зі спадкодавцем.

У такому разі перш ніж звертатись до суду з позовом про визнання права спадкоємця на частину цього майна (квартири АДРЕСА_3 ), стверджуючи, що вона перебуває у спільній сумісній власності, позивач як спадкоємець за заповітом був зобов`язаний звернутись з письмовою заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва на частку майна у спільній сумісній власності та отримати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Саме такою постановою нотаріуса буде підтверджено, що право спадкодавця порушене і потребує захисту в суді.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям учасника спільної сумісної власності вони мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Тобто, тільки після отримання від нотаріуса постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва на частку у спільному сумісному майні спадкоємець може звернутись до суду і з вимогою про визначення частки померлого у спільній сумісній власності та відповідно визначити свою частку як спадкоємця в такому майні.

З врахуванням того, що позивач не отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва на частку у спільному сумісному майні, не звертався з позовною вимогою про визначення частки померлого у спільній сумісній власності, не встановлено обставин, що підтверджують невідповідність змісту правочину вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання недійсним договору дарування квартири, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на вказану квартиру та відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також визнання права власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 на 1/2 частину спірної квартири, а тому у задоволенні позовних вимог у зазначеній частині відмовляє.

Доводи сторін та докази надані ними щодо набуття спірної квартири, віднесення її до спільного сумісного майна подружжя, суд не оцінює у зв`язку з відсутністю позовної вимоги про визначення частки померлого у спільній сумісній власності.

Що стосується позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, то суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування одержують спадкоємці за законом (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Сутність права на обов`язкову частку полягає у тому, що на користь осіб, визначених у частині першій статті 1241 ЦК України, відкривається спадщина у вигляді половини від тієї частки, право на яку б належало їм при спадкуванні за законом, незалежно від того, яким є зміст заповіту.

При розрахунку обов`язкової частки у спадщині слід виходити з того, що розмір усієї спадщини береться за одиницю, а частка спадкоємця за законом визначається шляхом поділу усієї спадщини на кількість спадкоємців за законом, які закликаються до спадкування.

Оскільки після смерті спадкодавця спадкувати за законом мали б троє осіб, а саме: ОСОБА_1 (син померлого), ОСОБА_6 (донька померлого) та ОСОБА_3 (дружина померлого),остання як непрацездатна вдова спадкодавця, успадкувала обов`язкову частку у спадковому майні у розмірі 1/6 (1/3:2= 1/6), що узгоджується з положеннями частин третьої і п`ятої статті 1268 ЦК України, а спадкоємці за заповітом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 відповідно успадковують за заповітом 5/6 частин від спадкової маси, а саме кожен з 4х зазначених спадкоємців по 5/24 частин.

Норми статей 57, 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України ).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц., а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17.

Згідно ст.71 Закону України "Про нотаріат" у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Підпунктом 4.21 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 не відмовлялася від отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Презумпція спільності майна подружжя у розглядуваній справі її учасниками не спростована.

З врахуванням зазначеного до спадкової маси, яку успадковують спадкоємці за заповітом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 входить:

- 1/2 частина розважального комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельна ділянка, площею 0,0721 га, що знаходиться на території Кардашинської сільської ради Голо пристанського району Херсонської області по вул.Янтарній, 14;

- 1/2 частина транспортного засобу Toyota Corolla, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки він зареєстрований на спадкодавця, та був придбаний у період шлюбу та є спільним майном подружжя.

Таким чином, оскільки позивач прийняв спадщину, але нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, винятковим способом захисту прав позивача є визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, так як між сторонами виник цивільно-правовий спір, суд вважає, що його позовні вимоги про визнання за ним права власності у порядку спадкування за заповітом підлягають частковому задоволенню та за позивачем необхідно визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/24 частин від всього спадкового майна, а саме: на 5/24 частин від 1/2 частини розважального комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на 5/24 частин земельної ділянки, площею 0,0721 га, яка знаходиться на території Кардашинської сільської ради Голо пристанського району Херсонської області по вул.Янтарній, 14, на 5/24 частин від 1/2 частини транспортного засобу Toyota Corolla, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Що стосується позовних вимог щодо виділу позивачу 1/8 частку в натурі із розважального комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , то слід зазначити наступне.

Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (стаття 1278 ЦК України).

Позивачем надано висновок експертизи, відповідно до якого визначений можливий варіант виділу у натурі 1/8 частини будівлі розважального комплексу.

Суд вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю у задоволенні позову у зазначеній частині, оскільки стороною позивача не надано висновок експертизи щодо можливості виділу у натурі 5/24 частин від 1/2 частки розважального комплексу.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 203, 204, 215, 216, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1270 ЦК України, ст.ст.60, 70 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Семиженко Ольга Вікторівна, Виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, визнання права власності, виділення в натурі у власність частки майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_8 на 5/24 частин від всього спадкового майна, а саме: на 5/24 частин від 1/2 частини розважального комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на 5/24 частин земельної ділянки, площею 0,0721 га, яка знаходиться на території АДРЕСА_4 , на 5/24 частин від 1/2 частини транспортного засобу Toyota Corolla, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання недійсним договору дарування від 26.09.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко Олегом Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за №600, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_3 , індексний номер 16082727 від 26.09.2014 року, прийняте приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко Олегом Михайловичем при посвідченні 26.09.2014 року договору дарування, а також відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про визнання права власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , а також у виділі ОСОБА_1 у власність частки в натурі із розважального комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 12.03.2021 року.

Суддя: С.І.Майдан