ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/566/21Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.,
за участю секретаряЧуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемога 62-13» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2021 року (повний текст складено 08 лютого 2021 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Позов обґрунтовано тим, що остання працювала головою правління ОСББ «Перемога 62-13» за сумісництвом з 08 серпня 2018 року. Наказом № 15-к/20 від 30 жовтня 2020 року вона звільнена з посади голови правління на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України (виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці).

Проте, документів, які б підтверджували у неї стійку втрату працездатності або недостатню кваліфікацію, що перешкоджає їй неналежно виконувати покладені на неї обов`язки голови правління не існує. Не проводилася атестація щодо її відповідності займаній посаді. Відсутні документи, які свідчили б про неможливість продовження виконувати роботу за станом здоров`я.

У тексті рішення загальних зборів від 27 вересня 2020 року, що оформлене протоколом від 12 жовтня 2021 року (про який вказано у наказі № 15-к/20 від 30 жовтня 2020 року як підстава для звільнення), відсутні відомості щодо мотивів та підстав звільнення позивача з посади, за якою саме статтею КЗпП України її звільнили.

Посилаючись на незаконність свого звільнення, ОСОБА_1 просила поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2021 року позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ голови правління ОСББ «Перемога 62-13» № 15-к/20 від 30 жовтня 2020 року в частині формулювання причин звільнення ОСОБА_1 та ухвалено вважати її звільненою по п.5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв`язку із припиненням повноважень особи. Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про те, що ОСББ «Перемога 62-13» є тим повноважним органом, до компетенції якого входить питання звільнення позивачки з посади голови правління.

Районним судом вказано на те, що, позивачка звільнена з роботи з неправильним формулюванням причин звільнення, оскільки з протоколу загальних зборів ОСББ «Перемога 62-13» від 27 вересня 2020 року не вбачається протилежного, а оскільки вона не підлягає поновленню на роботі, то необхідно змінити підстави звільнення, вказавши на п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Рішення районного суду оскаржено відповідачем в особі ОСОБА_2 в апеляційному порядку в частині розподілу судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що приймаючи рішення про віднесення судових витрат на рахунок держави, суд вийшов за межі п. 6 ст. 141 ЦПК України, адже лише позивачка звільнена від сплати судового збору і, як наслідок, судових витрат. Суд повинен був вирішити питання за п. 6 лише стосовно судових витрат позивача, про що зазначити у прийнятому рішенні. В матеріалах справи містяться докази судових витрат відповідача, які також слід стягнути за рахунок держави, що на переконання апелянта не відповідає закону.

Керуючись такими аргументами, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити, змінити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2021 року в частині третій резолютивної частини та викласти в редакції, яка відповідатиме вимогам законодавства, а саме «Судові витрати позивача ОСОБА_1 віднести на рахунок держави».

На апеляційну скаргу відзив не надходив.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1, частини 4 статті 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не повністю відповідає.

Колегія суддів під час перевірки правильності мотивів судового рішення враховує ту обставину, що воно оскаржується відповідачем лише в частині стягнення судових витрат.

Глава 8 ЦПК України регулює відносини щодо вирішення питання судових витрат.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 2 ст. 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 141 ЦПК України передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами, зокрема і те, що у разі часткового задоволення позовних вимог, судові витрати розподіляються пропорційно.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачкою було заявлено три позовні вимоги: про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оскільки районний суд ухвалив рішення про часткове задоволення лише однієї позовної вимоги немайнового характеру в частині скасування наказу про звільнення (зміни формулювання підстав), тому позов задоволено на 1/3 частину, відмовлено в 2/3 частинах.

І в такому ж пропорційному співвідношенні підлягають розподілу судові витрати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору в судах усіх інстанцій звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в частині, за яку позивачка звільнена від сплати судового збору за такими позовними вимогами, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 840,80 грн. (за задоволену вимогу в частині визнання наказу незаконним). Судовий збір за відхилені вимоги залишається за державою, так як позивачка звільнена від такого обов`язку на підставі закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемога 62-13» задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2021 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Викласти абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції.

«Стягнути з об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемога 62-13» в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.»

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2021 року.

Судді