Справа № 759/2922/19
Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Кибукевич О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Назаренко Мар`яни Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Миколаєць І.Ю., у цивільній справі № 759/2922/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів. Зазначав, що 25 жовтня 2010 року він надав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Київської області Почтарьовим С.О., якою уповноважив ОСОБА_1 укладати правочини щодо розпорядження майном (продавати, передавати в оренду тощо) за ціну та і умовах за власним розсудом, в тому числі одержувати належні йому грошові кошти та проводити розрахунки. 15 вересня 2017 року ОСОБА_1 , діючи від його імені на підставі зазначеної довіреності, відчужила ОСОБА_3 за договорами купівлі-продажу належне йому на праві приватної власності майно, а саме: - земельну ділянку площею 0,0614 га, кадастровий номер :75:798:0020, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 104 000,00 грн.; - земельну ділянку площею 0,0601 га, кадастровий номер :75:798:0021, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , за ціною 102 000,00 грн.; - садовий будинок загальною площею 258,2 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який знаходиться на вищевказаних земельних ділянках, за ціною 297 000,00 грн. Відповідні договори купівлі-продажу були нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. Отримані від продажу майна кошти відповідач ОСОБА_1 йому не передала, про вчиненні нотаріальні дії не повідомила, звіт не надала. 27 серпня 2018 року він направив ОСОБА_1 вимогу, в якій просив повідомити його про всі нотаріальні дії, вчинені нею від його імені на підставі відповідної довіреності, передати грошові кошти, отримані в результаті продажу майна та повернути оригінал довіреності. Вказана вимога отримана ОСОБА_1 28 серпня 2018 року, однак залишилась не виконаною. Враховуючи викладене, просив стягнути на його користь із ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 503 000,00 грн., отримані останньою від продажу 15 вересня 2017 року майна, належного йому на праві приватної власності.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частину грошових коштів від продажу спільної сумісної власності подружжя у розмірі 251 000,00 грн.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати з оплати судового збору в розмірі 2 510,00 грн.

27 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року, адвокат Назаренко М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Посилалася на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначала, що в матеріалах справи відсутні докази того, що між сторонами було укладено договір доручення, а відповідачкою не повернуто позивачу отриманні від покупця грошові кошти за договором купівлі-продажу квартири. Звертає увагу на те, що довіреність видана на ім`я відповідачки не свідчить про укладення між сторонами договору доручення, а лише підтверджує повноваження відповідачки діяти від імені позивача. При цьому відповідачка, як представник позивача за довіреністю, лише засвідчила своїм підписом факт повного розрахунку та відсутність претензій до покупця. Зазначає, що відчуження належного подружжю нерухомого майна відбулося в період шлюбу за згодою позивача і виручені від його продажу кошти були використанні в інтересах сім`ї.

В судовому засіданні адвокат Назаренко М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Бобрик В.І., який діє в інтересах ОСОБА_2 , проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25 жовтня 2010 року ОСОБА_2 надав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Київської області Почтарьовим С.О. за реєстровим номером 700, якою уповноважив ОСОБА_1 та/або ОСОБА_4 , та/або ОСОБА_3 , кожен з яких може діяти самостійно, розпоряджатися (продати, обміняти, передати в іпотеку) належною йому земельною ділянкою для ведення садівництва, площею 0,0614 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:798:0020, та укладати усі не заборонені законом договори щодо розпорядження вищевказаною земельною ділянкою. Довіреність видана без права передоручення терміном на 10 років і дійсна до 25 жовтня 2020 року (а.с. 57).

Також 25 жовтня 2010 року ОСОБА_2 надав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Київської області Почтарьовим С.О. за реєстровим номером 702, якою уповноважив ОСОБА_1 та/або ОСОБА_4 , та/або ОСОБА_3 , кожен з яких може діяти самостійно, розпоряджатися (продати, обміняти, передати в іпотеку) належною йому земельною ділянкою для ведення садівництва, площею 0,0601 га, яка розташована в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :75:798:0021, та укладати усі не заборонені законом договори щодо розпорядження вищевказаною земельною ділянкою. Довіреність видана без права передоручення терміном на 10 років і дійсна до 25 жовтня 2020 року (а.с. 81).

Того ж дня ОСОБА_2 надав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Київської області Почтарьовим С.О. за реєстровим номером 706, якою уповноважив ОСОБА_1 та/або ОСОБА_4 , та/або ОСОБА_3 , кожен з яких може діяти самостійно, розпоряджатися (продати, обміняти, передати в іпотеку) належним йому садовим будинком, який знаходиться на земельних ділянках № НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 та укладати усі не заборонені законом договори щодо розпорядження вищевказаним житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами. Довіреність видана без права передоручення терміном на 10 років і дійсна до 25 жовтня 2020 року (а.с. 108).

15 вересня 2017 року між ОСОБА_2 , від імені якого діяла ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Київської області Почтарьовим С.О., 25 жовтня 2010 року за реєстровим номером 700, та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_2 продав належну йому на праві власності земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0614 га, кадастровий номер :75:798:0020, розташовану в садовому товаристві «Тюльпан» у АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 купила зазначену земельну ділянку і сплатила за неї обговорену грошову суму (а.с. 48).

Відповідно до п. 6 вказаного договору продаж вищезазначеної земельної ділянки вчинено за погоджену сторонами ціну - 104 000,00 грн., які продавець отримала повністю готівкою від покупця до підписання цього договору. Підписами під цим договором продавець та покупець підтвердили про повний розрахунок між ними та про відсутність матеріальних та інших претензій один до одного.

Відповідно до п. 8 вказаного договору продавець стверджує, що відчужувана земельна ділянка належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, згода дружини ОСОБА_1 нотаріусом витребувана, справжність підпису засвідчено на заяві 15 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М., реєстровий номер 1642, про що доведено до відома покупця.

Того ж дня між ОСОБА_2 , від імені якого діяла ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Київської області Почтарьовим С.О., 25 жовтня 2010 року за реєстровим номером 702, та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_2 продав належну йому на праві власності земельну ділянку № НОМЕР_2 , площею 0,0601 га, кадастровий номер :75:798:0021, розташовану в садовому товаристві «Тюльпан» у АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 купила зазначену земельну ділянку і сплатила за неї обговорену грошову суму (а.с. 74).

Відповідно до п. 6 вказаного договору продаж вищезазначеної земельної ділянки вчинено за погоджену сторонами ціну - 102 000,00 грн., які продавець отримала повністю готівкою від покупця до підписання цього договору. Підписами під цим договором продавець та покупець підтвердили про повний розрахунок між ними та про відсутність матеріальних та інших претензій один до одного.

Відповідно до п. 8 вказаного договору продавець стверджує, що відчужувана земельна ділянка належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, згода дружини ОСОБА_1 нотаріусом витребувана, справжність підпису засвідчено на заяві 15 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М., реєстровий номер 1642, про що доведено до відома покупця.

Також 15 вересня 2017 року між ОСОБА_2 , від імені якого діяла ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Київської області Почтарьовим С.О., 25 жовтня 2010 року за реєстровим номером 706, та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу садового будинку, за умовами якого продавець передав належний йому на праві власності садовий будинок, який знаходиться на земельних ділянках № НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 прийняла у власність вищезазначений садовий будинок і сплатила за нього погоджену грошову суму (а.с. 105).

Відповідно до п. 4 вказаного договору продаж вчинено за суму 279 000,00 грн., які покупець передала на користь продавця до підписання цього договору. Зазначену в цьому договорі ціну продажу продавець та покупець вважають прийнятною і вигідною, її розмір повністю їх задовольняє і вони не мають один до одного будь-яких претензій фінансового характеру.

Відповідно до п. 7 вказаного договору продавець стверджує, що відчужуваний садовий будинок належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, згода дружини ОСОБА_1 нотаріусом витребувана, справжність підпису засвідчено на заяві 15 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М., реєстровий номер 1642, про що доведено до відома покупця.

Отримані від продажу майна кошти ОСОБА_1 ОСОБА_2 не передала, про вчиненні нотаріальні дії не повідомила, звіт не надала.

27 серпня 2018 року ОСОБА_2 направив ОСОБА_1 вимогу, в якій просив повідомити його про всі нотаріальні дії, вчинені останньою від його імені на підставі довіреностей, передати грошові кошти, отримані в результаті продажу майна та повернути оригінали довіреностей (а.с. 6, 7). Вказану вимогу ОСОБА_1 отримала 28 серпня 2018 року (а.с. 8).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , стягнувши з відповідачки на його користь частину грошових коштів від продажу спільної сумісної власності подружжя у розмірі 251 000,00 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вказаного рішення суду.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 01 вересня 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 24).

Нерухоме майно, а саме: земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,0614 га, кадастровий номер :75:798:0020 та земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,0601 га, кадастровий номер :75:798:0021, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , садовий будинок загальною площею 258,2 кв.м, розташований на вказаних земельних ділянках, було набуте під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі та, відповідно, було їх спільною сумісною власністю.

Відповідачка ОСОБА_1 не заперечувала того, що діючи на підставі виданої ОСОБА_2 довіреності, продала належне їм на праві спільної сумісної власності вищевказане майно на загальну суму 503 000,00 грн.

Відповідно до положень ст. ст. 60, 70 СК України вказані грошові кошти є спільною сумісною власністю подружжя.

Заперечуючи проти позову, відповідачка зазначала, що кошти, отримані від продажу земельних ділянок та садового будинку, були використані в інтересах спільної з позивачем сім`ї.

В заяві про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року відповідачка зазначала, що шлюб між сторонами було розірвано 18 січня 2018 року, тобто після продажу спільного майна.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 використала отримані від продажу земельних ділянок та садового будинку грошові кошти в інтересах сім`ї.

Крім того, як було з`ясовано судом апеляційної інстанції та вбачається з наданої представником ОСОБА_1 копії заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року, у липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, при цьому, вона зазначала, що шлюбні відносини між нею та ОСОБА_2 фактично припинені, протягом двох років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та мають окремий бюджет.

Наведені обставини свідчать про те, що на момент продажу спільного майна, зокрема, земельних ділянок та садового будинку, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільного господарства не вели, шлюбні відносини між ними були фактично припиненні, що спростовує посилання відповідачки на те, що отримані від продажу земельних ділянок та садового будинку грошові кошти були використані в інтересах спільної з позивачем сім`ї.

Таким чином, уклавши договори купівлі-продажу спільного сумісного майна після фактичного припинення сімейних відносин із позивачем, ОСОБА_1 була зобов`язана передати йому кошти у сумі, що еквівалента його частці у майні. Проте, коштів за договорами вона позивачеві не передавала. Враховуючи викладене, та те, що відповідачка не повернула половину коштів, отриманих від продажу спільного з позивачем майна, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 251 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Рішення суду першої інстанції в частині залишення позову ОСОБА_2 без задоволення сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Назаренко М.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Назаренко Мар`яни Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 01 вересня 2021 року

Суддя-доповідач

Судді