Дата документу 19.04.2021
Справа №937/176/21
Провадження №2/937/1316/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«19» квітня 2021 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Сметаніної А.В.,
за участі секретаря Горбань Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позовна заява обґрунтовується тим, що позивачу на підставі договору дарування від 30.11.2011 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 . У вказаному будинку з 2011 року зареєстрована відповідач, але з 2011 року та до теперішнього часу вона у будинку не мешкає, її речей та іншого майна у будинку не має, комунальні витрати вона не сплачує, витрат по утриманню будинку не несе. Реєстрація відповідача у зазначеному будинку порушує право позивача на вільне володіння, користування і розпорядження належним їй майном. Відповідач є колишньою невісткою позивача, проте добровільно знятись з реєстрації не бажає, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду.
Позивач у судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач в судове засідання, призначене на 19.04.2021 року на 11.30 годину, не з`явилася, з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить її особистий підпис в розписці про отримання повістки про виклик до суду.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не повідомила про причини неявки, відзив на позовну заяву не подала, позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та у зв`язку з неявкою відповідача фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав.
Як вбачається з вимог ст.ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку від 30.11.2011 року, витягу про Державну реєстрацію прав КП «Мелітопольське МБТІ» від 06.12.2011 року, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.01.2021 року ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 /а.с.9,10,11/.
Згідно копії домової книги з 21.09.2011 року в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована відповідач ОСОБА_2 /а.с.12-14/.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 є колишньою невісткою позивача ОСОБА_1 .
Згідно довідки виконавчого комітету Терпіннівської сільської ради № 49 від 13.01.2021 року ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована, але з 2011 року не мешкає /а.с.8/.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З вимог ч.1 ст. 317 ЦК України вбачається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
В частинах 1,2 ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Однак, у зв`язку з реєстрацією відповідача у належному позивачу будинку, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва..
Статтею ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.
У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
У частині першій статті 402 ЦК України вказано, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).
Права члена сім?ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки, відповідач є членом сім`ї позивача, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є членом сім`ї позивача, зареєстрована у належному їй будинку, проте з 2011 року в будинку не проживає, її речей та іншого майна в будинку немає, до будинку вона не з`являється, претензій щодо проживання в ньому не пред`являє.
Судом не встановлено наявності будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача у вказаному будинку.
Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позов до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 316-319, 321, 383, 391, 401, 402, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 19, 23, 76-81, 83, 89, 141, 142, 247, 258, 264, 265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його складення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 19 квітня 2021 року.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду
Запорізької області : А.В. Сметаніна