Справа№592/1790/21
Провадження №2-др/592/32/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

23 серпня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - Литовченка О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Черей С.В.,

розглянув у порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

встановив:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Заява мотивована тим, що 08.07.2021 р. Ковпаківським районним судом м. Суми було винесено рішення про задоволення позовної заяви та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь неустойки за прострочення сплати аліментів на дитину у розмірі 29117 грн. 00 коп.

В позовній заяві також було заявлено вимогу про стягнення зі сторони відповідача витрат на послуги адвоката, вимоги позовної заяви було підтримано і під час судових засідань.

Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу надає до суду копію угоди про надання правових послуг від 05.12.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Пелипенко П.П., додаток №1 до угоди про надання правових послуг від 05.12.2021, розрахунок часу та вартості наданої правової допомоги (гонорару), дві квитанції від 12.12.2020 р. та від 30.03.2021 р. про сплату послуг - згідно яких розмір винагороди адвоката за надання правової допомоги становить 9080,00 грн.

Тому просить винести додаткове рішення яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати за надання правових послуг у сумі 9080,00 грн.

У судове засідання строни не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною 2 ст. 15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

На підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно правил пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в задоволенні позову - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: угодою про надання правових послуг від 05.12.2020 року, укладеноюго між ОСОБА_1 та адвокатом Пелипенко П.П., додатоком №1 до угоди про надання правових послуг від 05.12.2021, розрахуноком часу та вартості наданої правової допомоги (гонорару), дві квитанції від 12.12.2020 р. та від 30.03.2021 р. про сплату послуг - згідно яких розмір винагороди адвоката за надання правової допомоги становить 9080,00 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У поданій заяві позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойки за прострочення сплати аліментів на дитину у розмірі 29117 грн. 00 коп. та понесені судові витрати по справі.

Як вбачається з Відзиву поданого під час судового розгляду, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на правничу правову допомогу в повному обсязі.

З урахуванням зазначених вище вимог процесуального закону, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 2000 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 2000 гривень 00 копійок.

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Литовченко