Провадження № 22-ц/802/957/21 Категорія: 44 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Данилюк В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку зворотної вимоги (регресу) за апеляційною скаргою позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку зворотної вимоги (регресу) покликаючись на такі обставини.

Між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №6-01 від 12.09.2018, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Kia Ceed», р.н. НОМЕР_1 .

15.05.2019 в м. Луцьк по вул. Липинського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen C4 Cactus», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та застрахованого автомобіля «Kia Ceed», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого було пошкоджено застрахований транспортний засіб.

Згідно з постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.06.2020 винною у даній ДТП визнано відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до рахунків № VА00003551 від 03.06.2019 року загальна вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля «Kia Ceed», р.н. НОМЕР_1 становить 77793,26 грн. і на виконання умов договору страхування, товариство здійснило виплату страхового відшкодування у вказаному розмірі.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6157258 та останньою було відшкодовано ПрАТ «СК «ВУСО» збитки в розмірі 69430,18 грн., тому страховій компанії не відшкодовано збитків на суму 8363,08 грн.

Між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 15.07.2020 укладений договір №15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого до нового кредитора відійшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договорами страхування, в тому числі і за договором №6-01 від 12.09.2018, тому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь вказану майнову шкоду, витрати на оплату судового збору та правової допомоги.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.04.2021 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Оскільки ціна позову в даній справі (8363,08 гривень) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 30.08.2021, тобто дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.05.2019 в м. Луцьку по вул. Липинського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen C4 Cactus», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Kia Ceed», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого були пошкоджені транспортні засоби.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.06.2020 винною у даній ДТП визнано відповідача ОСОБА_2 (а.с. 16-17).

Автомобіль «Kia Ceed», р.н. НОМЕР_1 застрахований у ПрАТ «СК «ВУСО» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №1№6-01 від 12.09.2018 (а.с. 10-13).

Між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 15.07.2020 укладений договір №15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого до нового кредитора відійшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договорами страхування, в тому числі і за договором №6-01 від 12.09.2018 (а.с. 6-9).

Згідно рахунку-фактури № VА00003551 від 03.06.2019 загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Kia Ceed», р.н. НОМЕР_1 становить 77793,26 грн. (а.с. 25).

Платіжним дорученням №16943 від 26.06.2019 підтверджується, що ПрАТ «СК «ВУСО» виплачено страхове відшкодування в розмірі 77793,26 грн. (а.с. 31).

Із полісу серії АМ №006157258 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Citroen C4 Cactus», р.н. НОМЕР_2 , застраховано у ПАТ "Страхова компанія «Альфа Страхування» (а.с. 32).

Рішення суду про відмову у позові грунтується на законі у зв`язку з таким.

Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації.

Отже, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Вказані висновки відповідають правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року в справі № 755/18006/15-ц.

Враховуючи, що в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, апеляційний суд не здійснює нового розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції на підставі правильно застосованих норм матеріального права, дійшов обгрунтованого висновку, що у спірних правовідносинах розмір завданої шкоди не перевищує ліміту відповідальності страховика винуватця ДТП, а тому у відповідача ОСОБА_2 не виникло обов`язку відшкодування шкоди потерпілому і колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: