ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/2987/20 Головуючий в І інстанції Рахімова О.В.
Номер провадження: №22-ц/819/1547/21 Доповідач Кутурланова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.,

Орловської Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справуза апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області у складі судді Рахімової О.В. від 19 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року АТ «Акцент-Банк» (надалі «А-Банк») звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 25.11.2018 року позивачка підписала Анкету-заяву та приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки.

На підставі вказаної Анкети-заяви їй надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46.80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, однак відповідачка, користуючись кредитними коштами, своєчасно не здійснювала погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 28.08.2020 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 14457,93 гривні, яка складається з: 10 636,04 грн. заборгованість за кредитом; 3 471,89 грн заборгованість за відсотками.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 457,93 гривень та судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 травня 2021 року позовну заяву АТ «Акцент-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 266,14 гривень.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Акцент-Банк» здійснити перерахунок нарахованих процентів по кредитному договору №SAMABWFC7 від 25.11.2018 року, з урахуванням сплати відповідачкою заборгованості 31.10.2020 року в сумі 1597,20 гривень до відкриття провадження у справі відповідно до умов споживчого кредиту за програмою " Кредитна картка" від 25.11.2018 року - процентної ставки 7,8 0/0.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «А-Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило:

- рішення суду в частині зобов`язання АТ «А-Банк» щодо проведення перерахунку скасувати;

- закрити провадження у справі в частині позовних вимог, які фактично було визнано та погашено відповідачкою після подання позову до суду;

- повернути з Державного бюджету на користь АТ «А-Банк» пропорційно частину сплаченого судового збору;

- стягнути з відповідачки на користь АТ «А-Банк» судові витрати у зв`язку з поданням апеляційної скарги.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що апеляційна скарга а ні в мотивувальній, а ні в прохальній частині не містить клопотання про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за кредитним договором та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог і стягнення процентів за користування кредитними коштами на користь АТ «А-Банк», у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, як таке що не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги про стягнення заборгованості не визнала, вважала їх необґрунтованими. Щодо вимог про закриття провадження відносно погашеної суми основного боргу не заперечувала.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.11.2018 року шляхом підписання Анкети-заяви.

Суд також врахував, що в позовній заяві заборгованість вказана станом на 28.09.2020 року у загальному розмірі 14 457,93 гривні, в той час як після подання позовної заяви відповідачкою погашено заборгованість у розмірі 9 369,90 гривень, томузагальна сума заборгованості по тілу кредиту, станом на 19.05.2021 року складає 1 266,14 гривень. Крім того суд виходив з того, що погашення заборгованості відповідачем здійснювалося з порушенням ЗУ «Про споживче кредитування», а тому Банк повинен здійснити перерахунок нарахованих процентів за договором.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 25.11.2018 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки.

На підставі вказаної Анкети-заяви їй надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік (3,9% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-6).

Крім того, відповідно до паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта», у якому міститься підпис ОСОБА_1 , відповідачка повідомлена про основні умови кредитування з використанням кредитної картки, а саме:

-тип кредиту «Універсальна», сума ліміту до 50000 грн;

-строк договору та строк кредитування (240 місяців);

-спосіб та строк надання кредиту;

-процентна ставка - 3.9% в місяць (46.8% річних), тип процентної ставки - фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит);

-орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 110459,96;

-реальна річна процентна ставка - 58,23%,

-пеня та штрафи не застосовуються та інше.

У пункті 6 паспорта споживчого кредиту зазначено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 7,8% у місяць (а.с.6.).

Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 28.08.2020 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 14 457,93 гривні, яка складається з:

-заборгованості за кредитом у сумі 10 636,04 гривні;

-заборгованості по відсоткам у сумі ,3 471,89 гривень ( а.с.4).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено обставини отримання кредиту та надано докази на їх підтвердження.

Разом з тим, враховуючи, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідачки, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.11.2018 року шляхом підписання Анкети-заяви.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо зобов`язання позивача здійснити перерахунок нарахованих процентів по кредитному договору №SAMABWFC7 від 25.11.2018 року, з урахуванням сплати відповідачкою заборгованості 31.10.2020 року в сумі 1597,20 гривень до відкриття провадження у справі відповідно до умов споживчого кредиту за програмою " Кредитна картка" від 25.11.2018 року - процентної ставки 7,8 0/0 з огляду на наступне.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватним й публічним інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін; час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи вищевикладені норми права, колегія суддів звертає увагу, що виходячи із принципу диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, під час розгляду справи суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог.

Проте, в порушення наведених положень цивільно-процесуального законодавства, за відсутності зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «А-Банк» про проведення зобов`язання до вчинення дій, суд першої інстанції ухвалює рішення, яким зобов`язує позивача здійснити перерахунок нарахованих процентів по кредитному договору №SAMABWFC7 від 25.11.2018 року, з урахуванням сплати відповідачкою заборгованості 31.10.2020 року в сумі 1597,20 гривень до відкриття провадження у справі відповідно до умов споживчого кредиту за програмою " Кредитна картка" від 25.11.2018 року - процентної ставки 7,8.

За наведених обставин, рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 травня 2021 року підлягає скасуванню в частині зобов`язання позивача здійснити перерахунок нарахованих по кредитному договору процентів, як ухвалене з грубим порушенням вимог ч.1 ст.13 ЦПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав для часткового закриття провадження у справі колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 28.09.2020 року у загальному розмірі 14 457,93 гривні, з яких 10 636,04 гривні - заборгованість за кредитом та 3 471,89 гривень заборгованість за процентами.

Судом першої інстанції встановлено, що в період часу з 06.11.2020 року до 27.11.2020 року відповідачкою здійснено погашення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 9 369,90 гривень (а.с.45-48).

Вказані обставини підтверджуються випискою по рахунку, яка долучена позивачем та ним не заперечується (а.с.71-72).

Отже, з урахуванням внесених відповідачем коштів на картковий рахунок, загальна сума заборгованості по тілу кредиту станом на 19.05.2021 року складала 1 266,14 гривень.

Враховуючи, що після подання позовної заяви до суду відповідачкою здійснено часткове погашення кредитної заборгованості, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що передбачено ч.1ст.13 ЦПК України.

Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд згідно до ч.3 ст. 13ЦПК України.

У відповідності до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За положеннями ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, після подання позовної заяви до суду ОСОБА_1 здійснила часткове погашення кредитної заборгованості у загальній сумі 9 369,90 гривень.

При цьому позивач, знаючи про внесені відповідачкою кошти, своїм правом на звернення до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог не скористався, внаслідок чого суд першої інстанції, діючи відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, з огляду на первісно заявлені позовні вимоги, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог та виходячи з положень ст.141 ЦПК України стягнув судовий збір пропорційно частині задоволених вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо обов`язку суду закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості щодо погашеної заборгованості, оскільки такий висновок не ґрунтується на положеннях ст.255 ЦПК України, п.2 ч.1 якої визначено наявність підстав для закриття провадження у справі тільки в разі відсутності предмету спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 травня 2021 року в частині зобов`язання позивача здійснити перерахунок нарахованих по кредитному договору процентів.

Керуючись ст.ст. 367,369, 374, 376 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 травня 2021 року скасувати в частині зобов`язання позивача здійснити перерахунок нарахованих по кредитному договору процентів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 17 серпня 2021 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В. Орловська