ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3890/21 Справа № 198/615/17 Суддя у 1-й інстанції - Гордієнко К. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Златобанк" та ОСОБА_1 ,

на ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Зоря", треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство "Златобанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом Фермерського господарства "Зоря" до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2017 року до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Зоря", треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство "Златобанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 11.04.2012 року між ПАТ "Златобанк" та ФГ "Зоря" укладений кредитний договір № 72/12-KL. В забезпечення виконання зобов`язань ФГ "Зоря" перед банком між ПАТ "Златобанк" та позивачем, ОСОБА_1 , укладений договір поруки № 72/12-KL/Р-3 від 07.02.2014 року, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань. В свою чергу ПАТ "Златобанк" отримав право на договірне списання коштів з рахунків поручителя для виконання боргових зобов`язань позичальника. Через невиконання відповідачем ФГ "Зоря" зобов`язань у встановлені кредитним договором строки ПАТ "Златобанк" списав з депозитних рахунків ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 30 021 422,64 грн. Крім того, 12.02.2015 року між ПАТ "Златобанк" та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року, відповідно до якого позивач набув право вимоги, належне первісному кредиторові за вказаним договором, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, на загальну суму 1 188 932,23 грн. Позивач листом від 16.02.2015 року повідомив ФГ "Зоря" про факт списання з його рахунків коштів в рахунок погашення заборгованості відповідача перед банком та вимагав сплатити грошові кошти в сумі 30 021 422,64 грн., однак задоволення не отримав. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ФГ "Зоря" заборгованість за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року у розмірі 30 000 000,00 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів та сплати відсотків, заборгованість за відсотками, суми інфляційного збільшення заборгованості за кредитом та процентами, а також 3% річних за користування несвоєчасно повернутими кредитними коштами та процентами.

В грудні 2017 року до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області надійшов зустрічний позов Фермерського господарства "Зоря" до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

В обґрунтування позову ФГ "Зоря" посилається на те, що вищезазначений договір про відступлення права вимоги укладений з порушенням вимог законодавства, діючого на момент його укладення, оскільки банк не мав встановлених законом повноважень на укладення договору факторингу, тому до ОСОБА_1 не могли перейти права кредитора у зобов`язанні. Крім того, з посиланням на рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року у цивільній справі №198/305/15-ц вважає, що ОСОБА_1 в первісному позові просить вдруге стягнути грошові кошти за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012.

Ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року задоволено клопотання голови ФГ «Зоря» Зоренка В.Г. про закриття провадження у цивільній справі.

Закрито провадження за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Зоря", треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство "Злато", про стягнення заборгованості за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012.

Прийнято відмову від позову Фермерського господарства "Зоря" та закрито провадження за зустрічним позовом Фермерського господарства "Зоря" до ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства "Злато" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

Роз`яснено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

В апеляційній скарзі ПАТ «Златобанк» на ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року просить скасувати ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року по справі №198/615/17 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні клопотання ФГ Зоря про закриття провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року просить скасувати ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року по справі №198/615/17.

Відзивів на апеляційні скарги ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_1 на ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ФГ "Зоря" про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання боржником кредитних зобов`язань за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 та складалась з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 30 000 000,00 грн., пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та сплати відсотків, заборгованості за відсотками, суми інфляційного збільшення заборгованості за кредитом та процентами, а також 3% річних за користування несвоєчасно повернутими кредитними коштами та процентами.

Отже, між ОСОБА_1 як кредитором та ФГ «Зоря» як боржником на момент звернення до суду з даним позовом існував спір щодо боргових зобов`язань за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 в листопаді 2018 року ініційовано справу про банкрутство ФГ «Зоря».

05 листопада 2018 року ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/4850/18 прийнято до судового розгляду заяву ОСОБА_1 про порушення справи про банкрутство, а ухвалою від 15.11.2018 року відкрито провадження у справі.

Офіційне оголошення про порушення справи про банкрутство оприлюднено на офіційному сайт Вищого господарського суду України 16.11.2018 року за № 55585.

Згідно з преамбулою Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» цим Законом встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Іншими словами ініціювання кредитором відкриття провадження у справі про банкрутство вже само по собі свідчить про існування між ним та боржником спору щодо боргових зобов`язань, які виникли до відкриття провадження та які не погашаються боржником.

Під час розгляду справи №904/4850/18 про банкрутство Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 07.02.2019 року визнав грошові вимоги ОСОБА_1 до ФГ «Зоря» в розмірі 3 524,00 грн (1 черга), 61 563 542,50 грн. (4 черга), 7 108 298,25 грн. (6 черга). Окремо до реєстру вимог кредиторів внесено забезпечені заставою майна боржника вимоги в розмірі 5 185 871,83 грн.

Зі змісту мотивувальної частини ухвали від 07.02.2019 року виходить, що господарський суд серед іншого визнав й ті вимоги ОСОБА_1 , що виникли з кредитного договору № 72/12-КL від 11.04.2012 року та договору про відступлення права вимоги б/н від 12.02.2015 року, а саме: 30 000 000,00 грн. за кредитом, інфляційні витрати в розмірі 27 203 132,88грн. та 3% річних в розмірі 3 444 657,53грн., із включенням їх до 4 черги задоволення.

Надалі, в рамках провадження у справі № 904/4850/18 про банкрутство ФГ «Зоря» Господарським судом Дніпропетровської області прийнята ухвала від 17.10.2019 року, якою затверджено мирову угоду між кредиторами та боржником, а провадження закрито.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформлюється шляхом укладення угоди між сторонами.

Рішення про укладення мирової угоди від імені кредиторів приймається комітетом кредиторів більшістю голосів кредиторів членів комітету та вважається прийнятим за умови, що всі кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника, висловили письмову згоду на укладення мирової угоди.

Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов`язковою для боржника (банкрута), кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, кредиторів другої та наступних черг.

Зміст частини 4 статті 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» свідчить, що з моменту закриття провадження у справі в зв`язку з затвердженням мирової угоди між кредиторами та боржником, вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними.

З приписів викладених правових норм слідує, що з моменту затвердження судом в рамках провадження у справі про банкрутство мирової угоди та набрання цією угодою чинності, боржник та кредитори повинні керуватися виключно положеннями мирової угоди, а всі інші вимоги припиняються внаслідок погашення.

Умовами мирової угоди (пункти 3.3.2. та 3.3.3.), укладеної у справі №904/4850/18 про банкрутство ФГ «Зоря» та затвердженої ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2019 року передбачено, що:

- вимоги четвертої черги, а саме заборгованість ФГ «Зоря» перед ОСОБА_1 відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 року на суму 62 550 289,62 грн. підлягають прощенню (списанню) відповідно до статей 77-78 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»;

- заборгованість ФГ «Зоря» перед ОСОБА_1 четвертої черги відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 року у розмірі 10% від загальної суми вимог в розмірі 6 950 032,18 грн. підлягає відстроченню (строк погашення протягом 10 календарних днів з дня затвердження мирової угоди).

Ухвала про затвердження мирової угоди набрала законної сили з моменту прийняття, тобто 17.10.2019 року, в апеляційному порядку не оскаржувалась, а питання про її розірвання судом не розглядалось.

Таким чином, грошові вимоги ОСОБА_1 до ФГ «Зоря», що виникли внаслідок невиконання кредитних зобов`язань за договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року та договором про відступлення права вимоги б/н від 12.02.2015 року, підтверджені та вирішені ухвалою суду про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі № 904/4850/18 про банкрутство, яка набрала законної сили та яка є обов`язковою для боржника ФГ «Зоря», кредитора ОСОБА_1 та всіх інших кредиторів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Необхідність застосування п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, та, по-друге, властивістю обов`язковості судового рішення, яке набрало законної сили.

Стаття 232 Господарського процесуального кодексу України містить види судових рішень, які ухвалюються та постановляються господарським судом під час провадження у підсудних таким судам справах, до яких частиною 5 віднесено і ухвали, постановлені під час закінчення судового розгляду за Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а в силу статей 18 та 326 ГПК України такі ухвали є обов`язковими для виконання на всій території України.

А тому, закриваючи провадження за первісним позовом ОСОБА_1 до ФГ «Зоря», суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що предмет, спору у справі №904/4850/18 та у справі №198/615/17 є тотожними (стягнення заборгованості ФГ «Зоря» перед ОСОБА_1 , яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року), ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2019 року у справі №904/4850/18 про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі набрала законної сили та обов`язкова для сторін.

Окрім того, в матеріалах справи є завірена копія заяви ОСОБА_1 від 09.12.2019 року,що він цією заявою підтверджує відсутність заборгованості ОСОБА_2 та ФГ Зоря а кредитним договором від 11.0.2012 року №72/12-KL.(т.2.а.с.46).

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява голови ФГ «Зоря» Зоренка В.Г. про відмову від позовних вимог за зустрічним позовом та закриття провадження у справі підлягає задоволенню, оскільки згідно зі ст.ст. 13, 49, ч. 1 ст. 206 та п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, позивач може відмовитися від позову протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це відповідну заяву, а суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відмова прийнята судом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що предметом справи №904/4850/18 є визнання відповідача банкрутом, а тому предмет спору не є тотожним, оскільки інші підстави позовних вимог і у справі різний склад учасників, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечить наявним в матеріалах справи доказам та встановленим судом першої інстанції обставинам справи.

Приведені в апеляційній скарзі ПАТ "Златобанк" доводи, що банк не брав участь у розгляді Господарським судом Дніпропетровської області справи №904/4850/18 про банкрутство ФГ «Зоря», тому ці справи не є тотожними за складом учасників, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження треті особи входять до складу учасників справи, однак не є сторонами спору.

Разом з тим, оцінюючи підстави для закриття провадження за п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд повинен взяти до уваги склад сторін у справі, а не взагалі всіх учасників справи.

Окрім того, третя особа ПАТ "Златобанк" не позбавлений права звернутись з самостійним позовом до суду.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Златобанк" та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова