Номер провадження: 22-ц/813/6372/21
Номер справи місцевого суду: 947/2622/21
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря - Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси 25 січня 2021 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

22 січня 2021 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини, жіночої статті - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси 25 січня 2021 року було відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини.

Ухвалу вмотивовано тим, з поданої заяви також вбачається, що заявник не звертався до органу державної реєстрації актів цивільного стану, уповноваженого на проведення відповідних дій з реєстрації народження дитини.

Отже, в даному випадку наявний спір між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, який виникає з приводу оскарження його рішення, а відтак вказана справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із ухвалою суду, апеляційну скаргу подав ОСОБА_1 , в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі помилково вказав, що дитина народилася в КУ «Пологовий будинок №7», що є неможливим, адже дитина була народжена поза закладом охорони здоров`я.

Судом першої інстанції було відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства, разом з тим заявник наголошує, що він не оскаржує дії суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси 25 січня 2021 року було залишено без руху, повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.

12 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції заяву, якою усунуто недоліки зазначені у вище вказаній ухвалі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.03.2021 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси 25 січня 2021 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.03.2021 року справу було призначено до розгляду.

Заінтересована особа не скористалась правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо розгляду справи по суті, усвідомленість її учасників про розгляд справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, у якій просив встановити факт народження дитини, жіночої статті - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У заяві вказував, що дитина народилась поза закладом охорони здоров`я, медичний документ закладу охорони здоров`я про народження дитини відсутній через те, що з поважних причин були пропущені строки для звернення за таким документом до медичної консультаційної комісії. Встановлення спорідненості шляхом проведення генетичного тесту ДНК заявник вважає неможливим з релігійних вподобань та натомість має збережену плаценту.

Відмовляючи у відкритті провадження, місцевий суд виходив з того, що в даному випадку наявний спір між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, який виникає з приводу оскарження його рішення, а відтак вказана справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони справ, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, така справа розглядається судами за правилами позовного провадження. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 (294) Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Згідно з пунктом 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Пунктом 7 частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 1 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Виходячи із зазначеного, суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону, невірно оцінив викладені в заяві обставини та відмовив у відкритті провадження з підстав непідвідомчості.

Тобто, відмовивши у відкритті провадження без додержання вимог процесуального закону, суд фактично позбавив заявника права на доступ до суду для розгляду його заяви в порядку окремого провадження, яке є гарантованим правом людини, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав, як то перебачено п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 4 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 379 ЦП К України, апеляційний суд розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси 25 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності з вимогами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухвалення судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси 25 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 серпня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін