Справа № 276/160/21
Провадження по справі №2/276/698/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписала заяву б/н від 09.11.2006 року. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 20000 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за вказаним вище правочином. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 14.01.2021 утворилася заборгованість у розмірі 16400,90 грн., яка складається:

- 16400,90 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 16400,90 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита;

- 0,00 заборгованість за нарахованими відсотками;

- 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

- 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України;

- 0,00 грн. - нарахована пеня;

- 0,00 грн. - нараховано комісії.

На підставі викладеного, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 20.05.2021, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 09.11.2006 року у розмірі 13307,58 грн. та судові витрати у виді судового збору у розмірі 2270 грн.

Ухвалою судді Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 24.03.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

21.04.2021 року ОСОБА_2 направила до суду відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позову відмовити, оскільки у анкеті - заяві, яка додана до позовної заяви позивачем, відсутні будь-які відомості про обраний вид банківської картки, бажаний кредитний ліміт, розмір відсотків, який сплачується позичальником за користування кредитом. Також, в анкеті-заяві не врегульовано порядок нарахування пені та штрафів. Вважає, що надані позивачем докази не підтверджують погоджених сторонами договору умов кредитування, оскільки наведені позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані. Надані позивачем документи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування вона розуміла, була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з неї заборгованості є необґрунтованими, оскільки кошти були повернуті банку.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 09.11.2006 року. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії для придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Окрім того, в Анкеті-Заяві зазначено: "Я ознайомилась і згодна з Умовами та правилами. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку». Представник відповідача зазначає, що таким чином, підписавши Анкету-Заяву відповідач підтвердила, що вона була ознайомлена з умовами кредитування та погодилася з ними, що засвідчила власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняла умови договору та погодилася з ними. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за Договором. Тому вважає, що посилання відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги та просить задовольнити позов.

07.06.2021 року представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором №б/н від 09.11.2006 року у розмірі 13307,58 грн. та судові витрати.

25.06.2021 року відповідачем надано суду власний розрахунок заборгованості по боргу перед АТ КБ «Приватбанк» за заявою №Б/н від 09.11.2006 року, згідно якого було знято з карткового рахунку 53964,54 грн., а повернуто 77725,84 грн.

19.07.2021 року представником позивача подано заперечення, в якому зазначено, що наданий відповідачем розрахунок не є належним доказом, тому що відповідач немає спеціальних знань для здійснення такого розрахунку, а розрахунок заборгованості Банку проведений автоматизованою системою станом на 14.01.2021 та в ньому враховано всі фінансові зобов`язання боржники, а також здійснені боржником платежі на його виконання.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не прибула, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просить у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позов та з урахуванням поданого нею розрахунку, з якого випливає відсутність заборгованості по кредиту.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.11.2006 року ОСОБА_3 підписала анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до вказаних умов відповідач отримала платіжну карту кредитка "Універсальна".

12.12.2006 року на картковий рахунок № НОМЕР_1 відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 250,00 грн., який було збільшено до 20000,00 грн. та 06.08.2020 року зменшено до 0,00 грн. Термін дії кредитної картки № НОМЕР_1 до листопада 2012 року, яку було неодноразово перевипущено та замінено карткою № НОМЕР_2 з терміном дії до грудня 2021 року.

Згідно виписки по рахунку, відповідач користувалася наданими банком кредитними коштами за час володіння кредитною карткою.

З розрахунку заборгованості наданого банком слідує, що станом на 18.05.2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 13307,58 грн., яка складається:

- 13307,58 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 13307,58 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита;

- 0,00 заборгованість за нарахованими відсотками;

- 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

- 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України;

- 0,00 грн. - нарахована пеня;

- 0,00 грн. - нараховано комісії.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, суд вважає, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, пов`язані з використанням відповідачем кредитних коштів у межах встановленого банком кредитного ліміту.

Проте, суд не може взяти до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості в повному обсязі, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, банк надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту (п.4 позовної заяви).

Так, як вбачається з розрахунку заборгованості по договору №б/н від 09.11.2006 року наданого АТ КБ «Приватбанк» з 12.12.2006 по 18.05.2021 відповідачем здійснювалось як використання кредитних коштів для споживчих потреб так і повернення використаних коштів на картковий рахунок. Згідно розрахунку по договору №б/н від 09.11.2006 року наданого відповідачем, нею за період з 10.01.2007 року по 07.06.2021 року використано 53964,54 грн., а поповнено картковий рахунок на суму 77725,84 грн., а тому відповідач повернула більшу суму коштів на картковий рахунок ніж використала.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract", "Універсальна Gold" та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на його сайті, як невід`ємні частини спірного договору.

Встановлено, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Умови і Правила надання банківських послуг, а також Витяг з Тарифів банку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи 09 листопада 2006 року анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Отже, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (09 листопада 2006) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (08 лютого 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного суду, що висловлені в постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) за результатами перегляду судових рішень у справі по аналогічному спору, про те, що підписана відповідачем анкета-заява не може вважатись договором, який підтверджує обов`язок відповідача сплатити позивачеві заборгованість за простроченими відсотками, суд дійшов до наступних висновків.

Судом не враховується як зарахування кредитної заборгованості відповідача за рахунок кредитного ліміту нараховані банком відсотки (проценти), комісії, пеня та інші платежі, передбачені Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умовами та Правилами надання банківських послуг, оскільки доказів ознайомлення відповідача з такими Тарифами та Умовами банком суду не надано.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача, наведені у відповіді на відзив, щодо ознайомлення позивача з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умовами та Правилами надання банківських послуг з урахуванням його підпису в анкеті-заяві від 09.11.2006 року та наданням банком копії наказу про затвердження редакції Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки зазначена анкета-заява від 09.11.2006 року не містить відомостей про редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, а також наказів про їх затвердження, з якими, на думку банку, був ознайомлений відповідач.

Також, необґрунтованими є доводи позивача, що на спірні відносини не поширюються вимоги законодавства про споживче кредитування, оскільки з анкети-заяви від 09.11.2006 року не вбачається що кредит надавався для підприємницьких цілей, а виписка по рахунку відповідача свідчить, що такі кошти використовувались саме на споживчі потреби.

Доводи позивача про те, що наданий відповідачем розрахунок не є належним доказом, тому що відповідач немає спеціальних знань для здійснення такого розрахунку, суд відхиляє, скільки, поданий позивачем розрахунок здійснено на підставі виписки про рух коштів ОСОБА_2 , наданою самим відповідачем, та за своїм змістом становить прості математичні дії щодо підрахунку використання кредитних коштів та їх повернення на картку, а тому не потребує спеціальних знань. У той же час, наданий позивачем розрахунок заборгованості Банку проведений автоматизованою системою станом на 14.01.2021 суд не бере до уваги, оскільки він проведений із застосуванням процентів, пені та комісії на підставі Умов та Правил надання банківських послуг, які, як зазначено вище, відповідачем не підписувалися та не узгоджувались.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Як вбачається з довідки про видані кредитні картки ОСОБА_2 , термін дії кредитної картки № НОМЕР_2 до грудня 2021 року.

Суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем надано докази про повне повернення банку кредитних коштів, використаних з карткового рахунку, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.526, 626, 628, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", місце знаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Д.О. Бобер