КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/3142/2021 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» правонаступником якого, є Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту та заставу майна, за умовами якого відповідач отримав кошти у розмірі 8303,00 доларів США для особистих потреб, а саме для купівлі автомобіля під 11,5 % річних строком до 14 грудня 2013 року.

Крім того, відповідно до умов Договору, у забезпечення виконання в повному обсязі всіх грошових зобов`язань позичальника за даним Договором надається порука ОСОБА_2 згідно Договору поруки №75364 від 14 грудня 2006 року, а також позичальник передає в заставу, а банк приймає транспортний засіб марки Daewoo, модель Sens, 2006 року випуску, колір синій, тип ТЗ Легковий сєдан, номер шасі НОМЕР_1 . Заставою за цим договором забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань позичальника. За домовленістю сторін вартість предмету застави складає 41935,00 грн..

Відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 295422,07 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь та вирішити питання про розподіл судових витрат.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором, у зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду із позовом.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 07 грудня 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 14 грудня 2006 року, а саме: заборгованість за кредитом у сумі 159337 гривень 52 копійки, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 136084 гривні 54 копійки та судовий збір на користь держави у розмірі 2954 гривні 07 копійок.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року замінено стягувача ПАТ «ДельтаБанк» його правонаступником ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» у виконавчому провадженні із виконання заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07.12.2015 року у справі №756/11373/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2020 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргупосилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що за отриманий кредит він розплатився у повному обсязі протягом 2007-2008 року, проте доказів оплати кредиту немає, оскільки зі спливом часу документи збереглися лише частково та надає квитанції про сплату кредиту, які є у нього в наявності. Вказує на те, що він отримав позику у гривнях, а не у доларах, і позивач вказану обставину не довів належними та допустимими доказами. Зазначає, що довідка про заборгованість від ПАТ «Дельта Банк» не є належним доказом про заборгованість, оскільки надана не первісним кредитором, а тому вважає, що матеріали справи не містять належних доказів, а саме розрахунків заборгованості по тілу кредиту та розрахунок відсотків. Звертає увагу суду на те, що на момент звернення кредитором до суду (2015 рік), сплив строк позовної давності , а тому вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач отримав від банку у кредит грошові кошти у розмірі 8303,00 доларів США на придбання автомобіля. Боржник ОСОБА_1 допустив неналежне виконання умов укладеного договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 28 липня 2015 року відповідач має заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 у загальній сумі 295422,07 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 159337,52 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 136084,54 грн., а тому позов підлягає задоволенню.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України якщо договором встановлено обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою та змінюваною. Тип процентної ставки визначається договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки, (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

14 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 на суму 8303,00 доларів США, що за курсом Національного банку України на день укладання договору становить 41930,15 грн., під 11,5% річних на строк до 14 грудня 2013 року на споживчі потреби.

Згідно з п. 1.2.2. договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 14 грудня 2013 року.

Відповідно до п.п. 1.3.1. договору за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,5 %. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці.

Згідно з п. 1.3.3. договору нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360».

Пунктом 1.4. договору передбачено, що кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: на придбання автомобіля.

У відповідності до п. 2.1. договору у забезпечення виконання грошових зобов`язань у повному обсязі позичальника за договором позичальник передає в заставу, а банк приймає транспортний засіб марки «Део», 2006 року випуску.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого АТ «УкрСиббанк» відступило позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором.

З доданих до апеляційної скарги квитанції за 2007-2008 роки вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено в зазначений період 2054,34 долари США.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивачем обґрунтовано зазначено та доведено належними і допустимим доказамипро наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що за отриманий кредит він розплатився у повному обсязі протягом 2007-2008 року, проте доказів оплати кредиту немає, оскільки зі спливом часу документи збереглися лише частково та надає квитанції про сплату кредиту, які є у нього в наявності, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскількивідповідач мав можливість надати суду докази внесення всіх коштів по договору, надавши квитанції або виписку по рахунку щодо внесення останнім коштів на погашення заборгованості. Квитанції надані відповідачем, не свідчать факту їх не врахувань під час здійснення розрахунку банком. Відповідач свого контр розрахунку не надав за договором, також не надав доказів про повне виконання своїх зобов`язань за договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що він отримав позику у гривнях, а не у доларах, і позивач вказану обставину не довів належними та допустимими доказами, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до п. 1.1 Договору Банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 8303,00 доларів США. Також у графіку погашення заборгованості зазначені суми у доларах США. Крім того, відповідачем не заявлялись позовні вимоги про визнання договору недійсним з цих підстав, отже договір є чинним, а доводи відповідача є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що довідка про заборгованість від ПАТ «Дельта Банк» не є належним доказом про заборгованість, оскільки надана не первісним кредитором, а тому вважає, що матеріали справи не містять належних доказів, а саме розрахунків заборгованості по тілу кредиту та розрахунок відсотків, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідач не надав свого контр розрахунку, не зазначив в чому саме не вірний розрахунок наданий позивачем та не спростував його жодним належним та допустимим доказом.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент звернення кредитором до суду (2015 рік), сплив строк позовної давності, а тому вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки строк закінчення дії договору визначений 14.12.2013р., а з позовом до суду звернувся 29.08.2015року, отже в межах строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

Суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «21» квітня 2021 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіД.Р. Гаращенко
О.І. Сліпченко