КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №373/1423/20 головуючий у суді І інстанції Свояк Д.В.
провадження №22-ц/824/6020/2021 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.10.2019 року ОСОБА_1 близько 08-00 керуючи транспортним засобом марки «Mazda 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Б.Хмельницького, 180-в в м. Переяслав-Хмельницький Київської області, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечної дистанції до автомобілів що рухались попереду в попутному напрямку, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія - позивача ОСОБА_2 , який рухався попереду та зупинився для виконання повороту ліворуч. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Позивач отримав тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а саме: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку в зв`язку з чим з 15.10.2019 по 24.10.2019 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Переяслав-Хмельницької ЦРЛ.

В результаті даної ДТП та отриманих тілесних ушкоджень позивач відчував декілька місяців фізичну біль голови. Вказані події негативно вплинули на загальний стан його здоров`я. Також, ОСОБА_2 зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_1 щодо нього. Остання, як під час ДТП так і після неї вела себе зухвало, погрожувала та грубо поводила себе у спілкуванні з позивачем. Крім того, позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодженням належного йому автомобіля.

У зв`язку з викладеним, просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 2000,00 грн. (франшизи) майнової шкоди та 29869,83 грн. відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2021 року задоволено частково позов. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 21869 грн. 83 коп., з яких 2000,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 19869 грн. 83 коп. відшкодування моральної шкоди. У задоволення іншої частини позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у сумі 580 грн. 15 коп..

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру моральної шкоди шляхом її зменшення, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000,00грн.. Вказує, що судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди не в повній мірі враховано характер та обставини вчиненого відповідачем правопорушення. Зазначає, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Переяслав-Хмельницької ЦРЛ, інших документів чи висновку судово-медичної експертизи про тяжкість ушкоджень під час ДТП та які б свідчили про обґрунтований розмір моральної шкоди позивачем до суду не надано. Вважає, що позивачем не доведено глибини його фізичного болю та страждань, що відповідало б заявленому і задоволеному судом розміру моральної шкоди. Звертає увагу суду на те, що позивач не є власником пошкодженого майна, а лише реалізовував право володіння та користування під час ДТП.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи позовну вимогу про стягнення (франшизи) матеріальної шкоди у розмірі 2000,00 грн., суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідачем визнано обставин спричинення ДТП та її наслідків, ці обставини не підлягають доказуванню, а тому відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом задоволено позовні вимоги в цій частині.

В цій частині судове рішення сторонами не оскаржується.

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи частково позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 21869 грн. 83 коп., суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивача були порушені його нормальні життєві зв`язки, оскільки він був позбавлений можливості його використання у тому числі під час та після лікування. Крім того, доказів наявності вини позивача у спричиненні шкоди суду не надано, також позивачем не доведено, що глибина його фізичного болю та страждань, а також порушення нормальних життєвих зв`язків відповідає заявленому розміру їх відшкодування у сумі 29869,83 грн.. Крім того, відшкодування позивачеві заподіяної матеріальної та моральної шкоди страховою компанією зменшило ступінь порушення його нормальних життєвих зв`язків та страждань у зв`язку з пошкодженням майна та ушкодженням здоров`я. Також судом враховано, що позивач не є власником транспортного засобу, а реалізував права володіння, користування ним на підставі тимчасового реєстраційного талону, що також зменшує ступінь заподіяної йому шкоди внаслідок пошкодженням майна. А також зазначив, що позивачем доведено ступінь фізичного болю, глибину душевних страждань та порушення його нормальних життєвих зв`язків, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, а тому суд вважає розумним, достатнім та справедливим визначити розмір відшкодування заподіяної позивачеві відповідачем моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., зважаючи на виплату позивачеві страховою компанією частини моральної шкоди, відшкодуванню підлягає сума за відрахуванням 130,17 грн..

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Встановлено, що 15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 близько 08 год.00 хвл. керуючи транспортним засобом марки «Mazda 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Б. Хмельницького, 180-В в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечної дистанції до автомобілів, що рухались попереду в попутному напрямку, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду та зупинився для виконання повороту ліворуч. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31.10.2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні вказаного правопорушення та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн..

Згідно з копією тимчасового реєстраційного талона НОМЕР_3 від 15.02.2011 транспортний засіб «ВАЗ21093» НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 .

Відповідно до листа ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» №42 від 09.01.2020 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ-8734846. Розрахунок страхового відшкодування у розмірі 35630,69 грн. за пошкоджений автомобіль ОСОБА_2 було проведено згідно зі ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А саме: 48314,47 грн. (ринкова вартість транспортного засобу) мінус 10683,78грн. (ринкова вартість транспортного засобу після ДТП) мінус 2000 грн. (франшиза відповідно до полісу).

Згідно з листом ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» №2616 від 26.03.2020р. позивачу ОСОБА_2 здійснено виплату грошових коштів у сумі 2603,17 грн. за шкоду завдану здоров`ю та 130,17 грн. моральної шкоди.

Як вбачається з виписки №5716/1037 ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Переяслав-Хмельницької ЦРЛ з 15.10.2019р. по 24.10.201р. із діагнозом, який безпосередньо пов`язаний із спричиненням тілесних ушкоджень в результаті ДТП та по завершенні лікування у стаціонарі йому прописано прийом ліків протягом 1 місяця.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 19869,83 грн., оскільки визначений розмір відшкодування моральної шкоди, відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, який зазнав моральних страждань. Крім того, участь у ДТП призвело до стаціонарного лікування та подальшого прийому ліків протягом 1 місяця, що порушило нормальні життєві зв`язки позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди не в повній мірі враховано характер та обставини вчиненого відповідачем правопорушення, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, враховані страждання, які поніс позивача при отриманій травмі головного мозку під час ДТП, час який він витратив для відновлення своїх порушених прав у зв`язку з пошкодженням його майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Переяслав-Хмельницької ЦРЛ, інших документів чи висновку судово-медичної експертизи про тяжкість ушкоджень під час ДТП та які б свідчили про обґрунтований розмір моральної шкоди позивачем до суду не надано. А також, що позивачем не доведено глибини його фізичного болю та страждань, що відповідало б заявленому і задоволеному судом розміру моральної шкоди, суд апеляційної інстанції вважає, що вони не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки виписка №5716/1037 про те, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Переяслав-Хмельницької ЦРЛ з 15.10.2019р. по 24.10.2019р. є належним, допустимим та достатнім доказом для підтвердження наявності підстав для стягнення моральної шкоди, і вказує на характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Крім того, розмір моральної шкоди, який стягнуто судом першої інстанції з відповідача на користь позивача відповідає вимогам розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не є власником пошкодженого майна, а лише реалізовував право володіння та користування під час ДТП, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідно до абз. 2 п.2.2 Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Крім того, з постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31.10.2019 року не вбачається порушення позивачем дотримання вищезазначеного пункту ПДР.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 19869,83 грн.та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 23, 1166 ЦК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «19» квітня 2021 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіО.І. Сліпченко
Д.Р. Гаращенко