Провадження № 2/760/990/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України 30 000, 00 гр. шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку України.

Посилається в позові на те, що постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 червня 2020 року, яка набрала законної сили 11 липня 2020 року, було закрито провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП України за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності його нормальний уклад життя був порушений.

Незаконні дії правоохоронних органів змусили його втратити віру в справедливість, в верховенство права та закону в суспільстві, в гуманізм судової системи та системи правоохоронних органів.

Після пережитого він знаходиться у важкому емоційному стані.

Тобто, фактично судом було встановлено незаконність складення протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки жодних належних та допустимих доказів його вини доведено не було.

Моральна шкода полягає в тому, що зупинивши його, інспектор поліції спочатку безпідставно звинуватив у порушенні правил дорожнього руху та склав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому була скасована рішенням Деснянського районного суду від 09 вересня 2020 року.

В подальшому, користуючись необізнаністю в тонкощах діючого законодавства, працівник поліції запропонував пройти тест на алкогольне сп`яніння, при цьому запевняв, що це все потрібно для порядку і за це нічого не буде.

Довіряючи представникам правоохоронних органів, він як людина, яка дотримується законів та вірить в верховенство права, справедливість та чесність працівників поліції, не усвідомлював, що насправді на нього складають протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке тягне за собою санкції у вигляді великого штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Зазначає, що змушений був витрачати свій вільний час, чекаючи на складання постанови та протоколу про адміністративне правопорушення.

Він нетривалий час має водійське посвідчення і зупинка інспектором поліції, яка сталася вперше в житті, вплинула на нього в тому числі емоційно, бо він ніколи не мав досвіду спілкування з патрульними і тому дуже перехвилювався, це при тому, що намагався пояснити інспекторам, що нічого не порушував, проте його пояснення залишилися поза увагою.

Вважає, що дії працівників поліції завдали йому моральної шкоди, яка проявилася в душевних хвилюваннях та сильному емоційному стресі внаслідок зупинки працівниками поліції та винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а також протоколу за керування в нетверезому стані, був змушений звернутися до адвоката за правовою допомогою, витративши свій час та великі кошти, оскільки не хотів, щоб початок його водійського досвіду був пов`язаний з порушенням правил дорожнього руху, а головне те, що він незаконно міг бути позбавлений права на керування автомобілем, що додатково вплинуло на його психоемоційний стан, як молодого водія, довіра якого до правоохоронних органів до дня винесення незаконної постанови була на великому рівні.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги незаконне складання протоколу про адміністративне правопорушення за діяння, в якому відсутній склад правопорушення, знущання та звинувачення поліцейськими в тому, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, повідомлення пасажирів керованого ним авто, що їх везе п`яний водій, повідомлення свідкам без освідування, що він знаходиться у стані алкогольного сп`янінні та відмовляється від проходження перевірки, призвело до душевних страждань, моральних переживань.

Він був обмежений у вільному обранні способу життя та поведінки, свободі пересування. Крім того, незаконне складання протоколу про адміністративне правопорушеня призвело до хвилювання, фізичних і душевних страждань, викликало емоційну напругу, почуття образи, приниженої гідності, змусило витрачати свій час задля поновлення своїх прав.

Завдану йому моральну шкоду незаконними діями працівників патрульної поліції оцінює в 30 000, 00 гр. та просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 11 грудня 2020 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, представник відповідача Державного казначейства України отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 01 березня 2021 року.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 29 січня 2021 року.

/ а. с. 54 - 55 /

Відповідачам був наданий строк для надання відзиву.

На день ухвалення рішення відповідачі своїм правом не скористалися, відзив на позов не подали.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 19, 56 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст. 19, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб вказаних органів лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

За містом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.

Моральна шкода полягає фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 вересня 2020 року, яке набрала законної сили 22 вересня 2020 року, постанову інспектора СРПП №3 ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області Чикало С.В. серії БАА № 030322 від 25 квітня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 червня 2020 року було закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно

/ а.с. 10 - 11, 18 - 20 /

Згідно з ч.ч. 4,6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1. п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адмінправопорушення.

Тобто здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше).

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловлений у постанові № 640/16169/17 від 05 лютого 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

В пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України в розмірі 30 000, 00 гр.

Позивач обґрунтовує завдання йому моральної шкоди діями Інспектора СРПП №3 ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області Чикала С.В. при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №221701 від 25 квітня 2020 року та закриття судом провадження в даній справі.

Крім того, вважає свої права порушеними незаконним притягненням Інспектором до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.5 ст.121 КУпАП, постанова якого була скасована судом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрите судом.

Відповідно до Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України № 73 від 06 листопада 2015 року / в редакції наказу № 1114 від 31 жовтня 2016 року / Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ в установленому законом порядку.

Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних /відокремлених/ підрозділів.

Інспектор СРПП №3 ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області Чикало С.В. проходить службу в Головному управлінні Національної поліції в Чернігівській області.

Головне управління Національної поліції в Чернігівській області є окремою юридичною особою, з власними реквізитами та гербовою печаткою, а отже має нести відповідальність за дії своїх підлеглих.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивач - це особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин.

Відповідач - це особа, яка має нести установлену договором або законом відповідальність.

Позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред`являє вимоги.

З точки зору ч.1 ст.2 ЦПК України завдання та основні засади цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З даного аналізу випливає, що відповідач - це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав.

Тому саме позивач визначає, до кого пред`явити позов.

Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не заявить клопотання про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача, суд у такому позові відмовляє.

З матеріалів справи вбачається, що справа тривалий час знаходиться в провадженні суду.

В листопаді 2020 року позивач звернувся з позовом за своїм місцем проживання до Деснянського районного суду м. Чернігова, яким ухвалою від 13 листопада2020 року справа передана за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

11 грудня 2020 року в справі було відкрито провадження.

Позивач забезпечений правовою допомогою фахівця в галузі права - адвоката.

Будучи забезпеченим правовою допомогою позивач з клопотанням про заміну відповідача чи залучення співвідповідача до суду не звертався.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що діями залученого позивачем до участі в справі відповідача - Департаменту патрульної поліції його права порушені не були, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 19, 56 Конституції України, ст. ст. 11, 15, 16, 23, 1176 ЦК України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. ст. 12, 13, 46, 47, 51,76-82, 209, 229, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва