Номер провадження: 22-ц/813/3212/21
Номер справи місцевого суду: 493/1388/18
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 19 серпня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Ільніцької О.М., повний текст судового рішення складений 23 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: сектор державної реєстрації юридичного відділу Балтської міської ради Одеської області, приватний нотаріус Балтського нотаріального округу Одеської області Пантілєєва І.П., про визнання договору купівлі-продажу квартири та державної реєстрації права власності недійсним,-

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири та державної реєстрації права власності недійсними.

В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що 12.11.2016. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_2 наче б то продала ОСОБА_3 належну їй квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 . Вказаний договір вважає недійсним, так як вона не мала наміру продавати свою квартиру, грошових коштів від ОСОБА_3 не отримувала, квартиру йому не передавала, оскільки проживає в ній, іншого житла не має.

Також зазначила, що вона мала намір укласти з ОСОБА_3 договір довічного утримання, договір купівлі-продажу підписала, не читаючи його, так як є особою похилого віку, українську мову не розуміє, нотаріус не надала їй можливості ознайомитися з текстом договору. Тільки вдома вона ознайомилася з текстом договору та зрозуміла, що підписала замість договору довічного утримання договір купівлі-продажу квартири.

Позивачка вважає, що вчинила правочин внаслідок помилки щодо правової природи та змісту цього правочину, щодо прав та обов`язків сторін, у зв`язку з чим просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 12.11.2016., а також визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію за відповідачем права власності на квартиру.

Судом до участі у справі, в якості третіх осіб були залучені сектор державної реєстрації юридичного відділу Балтської міської ради Одеської області, а також приватний нотаріус Балтського нотаріального округу Одеської області Пантілєєва І.П.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 19 серпня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позов.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 зазначає, що висновки суду про те, що ОСОБА_2 усвідомлювала зміст, значення та наслідки укладеного договору не відповідають обставинам справи, оскільки іншого житла ОСОБА_2 не має та продовжує проживати в спірній квартирі, також судом не надана належна оцінка незадовільному стану її здоров`я.

Відзиву до суду надано не було.

Під час розгляду справи стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду залучено до участі у справі замість відповідача ОСОБА_3 його правонаступника ОСОБА_4 .

Сторони про розгляд справи на 31 березня 2021 року сповіщені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 , дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 12 листопада 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвою І.П. Згідно умов договору ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_3 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається з одної житлової кімнати загальною площею 37,1 кв.м, житловою - 18,5 кв.м, а ОСОБА_3 прийняв цю квартиру у власність і сплатив за неї ціну відповідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.3 Договору продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 65000 грн., які продавець одержала від покупця повністю до підписання цього договору. Підписами на договорі сторони підтверджують факт повного розрахунку.

П.14 Договору визначено, що вимоги законодавства щодо змісту і правових наслідків цього договору сторонам нотаріусом роз`яснено, а п.16 Договору - що Договір прочитаний сторонами до його підписання. Кожна із сторін однаково розуміє значення, умови цього договору та його правові наслідки для кожної із сторін. У сторін відсутні заперечення щодо кожної з умов цього Договору, про що свідчать особисті підписи Сторін на Договорі.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири та державної реєстрації права власності недійсними.

В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що 12.11.2016. між нею та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_2 наче б то продала ОСОБА_3 належну їй квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 . Вказаний договір вважає недійсним, так як вона не мала наміру продавати свою квартиру, грошових коштів від ОСОБА_3 не отримувала, квартиру йому не передавала, оскільки проживає в ній, іншого житла не має.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В даному випадку захист прав позивача здійснюється шляхом подання ним позовної заяви у порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, встановлена цивільним процесуальним законом неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили, яке згідно ст.129 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим для усіх органів та осіб.

Таке повністю узгоджується із принципом юридичної визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права і відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»). Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності (визначеності), який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів, а сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи (рішення від 24 липня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/99).

Закриття провадження у справі згідно ст.255 ЦПК України - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 17 березня 2021 року розглянута справа №493/1677/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 30 березня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

При цьому, апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, посилаючись на те, що восени 2016 року між нею та ОСОБА_3 була усна домовленість про укладення договору довічного утримання, згідно якого вона була згодна передати ОСОБА_3 свою квартиру АДРЕСА_3 .

Тобто, колегія суддів приходить до висновку про тотожність спору в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі продажу пред`явлених до відповідача ОСОБА_3 в даній справі та спору по справі №493/1677/17, який вже вирішено.

Зокрема у справах ті ж сторони з тим же статусом, а саме: позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 .

Предметом спору в обох справах є вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири.

Тотожними у цих справах є і підстави позову, оскільки як в даній справі, так і у справі №493/1677/17, в якій ухвалено рішення, що набрало законної сили, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона не мала наміру укладати договір купівлі-продажу квартири, а вважала, що уклала договір довічного утримання та не розуміла значення своїх дій.

Наведені підстави позову про визнання недійсним договору купівлі продажу, вказані в судовому рішенні у справі №493/1677/17 та були предметом дослідження судом, що у свою чергу свідчить про повну тотожність позовів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що розглянута справа відносно позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, з урахуванням на наявність судового рішення, яке набрало законної сили, постановленого між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 про той самий предмет і з тих самих підстав унеможливлює розгляд даної справи в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №619/38/17, де залишаючи без змін судові рішення про закриття провадження у справі, Верховний Суд зазначив про неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ч.3 ст.370 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині відмови ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі продажу, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню в цій частині із закриттям провадження у справі в цій частині, оскільки набрало законної сили рішення суду, яке ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 19 серпня 2019 року в частині відмови визнання недійсним договору купівлі продажу - скасувати.

Провадження за позовом ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 21 квітня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда