ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» серпня 2021 року

м. Харків

справа № 635/8734/20

провадження № 22ц/818/4059/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А. В., Тичкової О. Ю.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2021 року в складі судді Пілюгіної О.М.

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 24 серпня 2020 року за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вулиця Квартальна № 8/8, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «CHEVROLET AVEO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху заднім ходом не переконався в безпечності маневру та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24 серпня 2020 року.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована за полісом № АО/4185126 від 28 жовтня 2019 року у Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант».

Зазначила, що 26 серпня 2020 року вона звернулась до страховика відповідача з заявою про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та страховиком проведено огляд

автомобіля «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , і визначило завдану матеріальну шкоду в розмірі 2600,00 гривень.

05 листопада 2020 року вона отримала відмову від Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» щодо відшкодування матеріальних збитків, оскільки сума матеріального збитку дорівнює розміру франшизи - 2600,00 грн та ця частина збитків не відшкодовується страховиком.

Вказала, що вона зверталася до відповідача з вимогою про відшкодування матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, проте останній добровільно не відшкодував завданої шкоди.

Також вважала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 1000,00 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь відшкодування матеріальних збитків в розмірі 2600,00 грн та 1000,00 грн, а всього стягнути 3600,00 грн; стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати в розмірі 840,80 грн судового збору, 3500,00 грн витрат на правничу допомогу, а всього 4340,80 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 2600,00 грн; компенсовано ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю за недоведеністю та необґрунтованістю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що належного розрахунку щодо розміру збитків не надано. Лист страхової компанії від 05 листопада 2020 року не є належним доказом розміру збитків. Зазначив, що чинним законодавством не передбачено, що виплата франшизи здійснюється у повному обсязі незалежно від того, що розмір збитків може бути набагато менше розміру франшизи.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка довела, що їй завдано матеріальну шкоду на суму 2600,00 грн, яка підлягає стягненню з винної особи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 серпня 2020 року о 17:30 за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вулиця Квартальна № 8/8, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «CHEVROLET AVEO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху заднім ходом не переконався в безпечності маневру та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн (а.с.17).

Власницею транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована ОСОБА_1 , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 28 серпня 2013 року ВРЕР № 3 ГУ МВСУ Харків (а.с.18).

Транспортний засіб «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахований відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4185126 від 29 жовтня 2019 року у Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого 100 000,00 грн, франшиза - 2600,00 грн (а.с.19).

Як вбачається з листа № 05-11/6 від 05 листопада 2020 року Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» умовами полісу № АО/185126 від 28 жовтня 2019 року передбачено, що розмір франшизи дорівнює 2600,00 грн, отже в даному випадку сума матеріального збитку дорівнює розміру франшизи, а тому сума, належна до виплати на її користь, дорівнювала б 0,00 грн. За таких обставин, страховик не має правових підстав здійснити виплату страхового відшкодування за полісом АО/185126 (а.с.22).

Згідно з частинами першою-третьою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (стаття 1188 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері врегульовано, зокрема, Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - № 1961-IV).

Пунктом 12.1. статті 12 Закону № 1961-IV передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з матеріалів справи в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24 серпня 2020 року транспортному засобу «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , спричинені механічні пошкодження, чим останній завдано матеріальний збиток на суму 2600,00 грн, про що свідчать дані листа Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» № 05-11/6 від 05 листопада 2020 року.

Також, зі змісту полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4185126 від 29 жовтня 2019 року вбачається, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 100 000,00 грн, франшиза - 2600,00 грн.

Оскільки розмір матеріального збитку дорівнює розміру франшизи, при цьому страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, тому страховиком правильно вказано про те, що сума, належна до виплати на користь ОСОБА_1 дорівнює 0,00 грн.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про те, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної події, яка мала місце 24 серпня 2020 року визнано відповідача та внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , спричинені механічні пошкодження, чим позивачці завдано матеріальну шкоду у розмірі 2600,00 грн, сума якої дорівнює розміру франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4185126 від 29 жовтня 2019 року, тому сума матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача.

Доводи ОСОБА_2 про те, що лист страхової компанії від 05 листопада 2020 року не є належним доказом розміру збитків в сумі 2600,00 грн колегія суддів відхиляє, оскільки ним не надано належних, допустимих та достовірних доказів того, що розмір спричиненої шкоди є меншим ніж 2600,00 грн. Клопотань про призначення відповідної судової експертизи до суду не надходило.

Посилання ОСОБА_2 на те, що чинним законодавством не передбачено, що виплата франшизи здійснюється у повному обсязі незалежно від того, що розмір збитків може бути набагато менше розміру франшизи, є безпідставними, оскільки відповідно до пункту 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А. В. Котелевець

О. Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 27 серпня 2021 року.