Справа № 214/6811/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 серпня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Шевченко Ю.С., Сліпенької Л.В.

за участю представника позивача - Нофенко Л.В., Данелії Л.З.

за участю відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за безпідставну набуту теплову енергію, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь AT «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за безпідставно набуту теплову енергію у розмірі 52 136,44 грн.

В обґрунтування позову зазначає наступне. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення у Покровському, Саксаганському, Довгинцівському та Інгулецькому районах м. Кривого Рогу. На підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12 жовтня 2011 року №343 та згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.07.2013 року №01/25-0940 щодо надання погодження на передачу теплових мереж та ТРП державному підприємству «Криворізька теплоцентраль» доручено прийняти функції забезпечення тепловою енергією споживачів міста у Покровському, Саксаганському, Довгинцівському та Інгулецькому районах міста (опалення та гаряче водопостачання), прийняти на балансовий облік об`єкти теплопостачання у зазначених районах міста в порядку визначеному чинним законодавством України від КПТМ «Криворіжтепломережа». Таким чином, з жовтня 2013 року виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання будинку АДРЕСА_1 . Зазначає, що відповідно до акту про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки від 02 червня 2015 року арештоване майно (нежитлове приміщення загальною площею 97,4 кв.м. розташоване першому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ) було реалізовано 18.05.2015 року засобами Системи електронних торгів через Веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане нерухоме майно придбав ОСОБА_1 . Інформація про право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується довідкою з Державного реєстру речових на нерухоме майно від 06.11.2017 року за №102690074. Ним, позивачем на адресу відповідача ( АДРЕСА_3 ) направлено лист за вих. № 1271/30 від 24.03.2020 року з вимогою розгляду та підписання підготовленого позивачем проекту договору купівлі-продажу теплової енергії №1918 вимоги та проекту договору додаються). Вказаний вище лист у відділенні пошти відповідачем отримано не було, а тому договір у двох примірниках 24.06.2020 року повернуто на адресу позивача. 21.07.2020 року позивачем повторно на адресу відповідача за вих. № 2834/3» направлено два екземпляри проекту договору та лист з проханням у 20-ти денний термін з моменту отримання, підписати договори, один з яких (з листом візування) повернути на адресу AT «Криворізька теплоцентраль». Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (за трек-номером 653) ОСОБА_1 28 липня 2020 року особисто отримав лист від позивача (за вих. № 2834/30 від 21.07.2020 року). Станом на дату подання позовної заяви відповідач не надав на адресу позивача ні підписаний примірник договору, ні зауважень щодо проекту договору (протокол розбіжностей). Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються ЦК України, Господарським кодексом України, Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року за № 2633-IV, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року за № 1198 (далі - Правила користування тепловою енергією № 1198) та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією № 1198, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», серед основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Згідно положень п. 40 Правил користування тепловою енергією № 1198, споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та даних Правил. Згідно п.3 Правил користування тепловою енергією № 1198: «Споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі (орендодавцем) або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору або закону». Будинок АДРЕСА_1 є чотирьохповерховим, опалення приміщення № З значеного будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, система опалення нежитлового приміщення відповідача є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систем будинку, а отже, відповідач фактично отримував теплову енергію. Вказує, що надання послуги з теплопостачання відповідачу підтверджується наступними актами включення опалення та припинення подачі теплоносія за адресою: АДРЕСА_1 : акт №5652 від 18.10.2015 року про подачу теплоносія на будинок; акт №6055 від 07.04.2016 року про припинення подачі теплоносія на будинок; акт №6193 від 22.10.2016 року про подачу теплоносія на будинок; акт №6558 від 25.03.2017 року про припинення подачі теплоносія на будинок; акт від 30.10.2017 року про подачу теплоносія на будинок; акт №8184 від 03.04.2018 року про припинення подачі теплоносія на будинок; акт від 17.11.2018 року про подачу теплоносія на будинок; акт від 08.04.2019 року про припинення подачі теплоносія на будинок; акт від 08.11.2019 року про подачу теплоносія на будинок; акт від 15.04.2020 року про припинення подачі теплоносія на будинок. Наполягає, що оскільки відповідач отримував послуги з постачання теплової енергії, то за таких обставин між ним та позивачем склалися фактичні договірні відносини. Розглядаючи принципи, на яких базується державна політика у сфері теплопостачання, можна виділити наступні: принцип взаємної відповідальності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання за якісне постачання теплової енергії та своєчасну її оплату; принцип встановлення відповідальності суб`єктів теплопостачання за порушення законодавства у сфері теплопостачання (ст. 6 Закону України «Про теплопостачання»). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є зв`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу України жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. При цьому до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №869 від 17.06.2011 року «Про забезпечення го підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» тарифи формуються трьох категорій споживачів населення, бюджетних установ, інших споживачів. У листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетик комунальних послуг від 18.03.2015 року №2450/15/61-15 надано роз`яснення, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами «для населення» здійсню власники чи користувачі квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постій: проживання в них, а для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для «інших споживачів». Оскільки відповідач спожив теплову енергію для обігріву належного йому на праві власності нежитлового приміщення, то позивачем, при розрахунках вартості надання відповідачу послуг, застосовувалися тарифи, передбачені для групи «інші споживачі». Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виходячи зі змісту якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Слід відзначити, що властивості теплової енергії зводяться до наступного: теплову енергію неможливо накопичувати у значній кількості і зберігати; процес виробництва теплової енергії, як правило, неперервний і невід`ємно пов`язанні з її транспортуванням, так і з споживанням; теплова енергія при передачі споживається і не може бути повернена. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка безпідставно, без відповідної правової підстави, володіє цим майне Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути це майно потерпілому. Згідно ч. 2 ст. 1213 ЦК України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається момент розгляду судом справи про повернення майна. Усе вищевикладене свідчить, що між сторонами фактично склалися (господарі відносини, що породили взаємні обов`язки. Таким чином зрозуміло, що без договірне споживання відповідачем теплової енергії за рахунок централізованого опалення є порушенням вимог чинного законодавства зі сторони відповідача, а тому вартість теплової енергії, безпідставно отриманої відповідачем, підлягає стягненню як вартість безпідставно набутого майна відповідно до положень ст.ст. 1212,1213 ЦК України. Згідно ч. 1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідач на сьогоднішній день ухиляється від укладання договору на постачання теплової енергії, але позивач продовжує надавати послуги з централізованого теплопостачання в спірне приміщення, яке використовує споживач, що відповідно до положень ст. 11 ЦК України свідчить про виникнення між сторонами цивільних прав та обов`язків. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами зговору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно п.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, за період без договірного користування послугою з централізованого теплопостачання з жовтня 2015 р. по квітень 2020 р. у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 52 136,44 грн., тому відповідно до ст.ст.1212, 1213 ЦК України вартість спожитої теплової енергії повинна бути відшкодована позивачу в повному обсязі.

Під час розгляду справи заявлялось клопотання відповідача про направлення справи за підсудністю, в клопотанні було відмовлено.

У судовому засіданні представник позивача, позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач пояснив, що за даною адресою здійснює підприємницьку діяльність, а тому справа не підсудна районному суду. Також в подальшому подав заяву в якій зазначив наступне Вказує, що відповідач не надав рахунків, ФОП ОСОБА_1 , згідно додатків до позову, з розрахункового рахунка підприємця було сплачено за теплову енергію за ОЗП 2018 -2019 та ОЗП 2019 -2020. Вважає, що цей спір є господарським, між двома господарюючими суб`єктами: АТ Теплоцентраль та фізичною особою-підприємцем, щодо послуг, які надав позивач відповідачу ФОП ОСОБА_1 , у нежилому приміщенні (магазин). Зазначає, що позивач робить саме з тарифу для організацій, підприємств, а саме «інші споживачі», а не тарифів для «населення». Наполягає, що оскільки він, відповідач споживчу теплову енергію для обігріву належного йому нежитлового приміщення, то позивачем, при розрахунку вартості наданих відповідачу послуг, застосовувалися тарифи, передбачені для групи «інші споживачі». Зазначає, що договір не підписано, так як він не є типовим, та містить спірні пункти які будуть відображені у протоколі розбіжностей до договору. Нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , ФОП ОСОБА_1 використовує під час здійснення підприємницької діяльності, тому у правовідносинах стосовно обслуговування цього приміщення відповідач виступає в якості фізичної особи- підприємця. На його думку дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки взаємовідносини виникли між сторонами, які є суб`єктами господарювання, за послуги теплопостачання у нежитлове приміщення , яке не відноситься до житлового фонду, за тарифами, які визначені саме для комерційних підприємств, а не населення.

11 серпня 2021 року відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не подавав, відзиву на позов не подавав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: розрахунок (а.с. 6-7), рішення (а.с. 8), лист (а.с. 9-10), акт про проведення електронних торгів (а.с. 11), відомості з державного реєстру (а.с. 12), лист №1271/30 (а.с. 13), договір (а.с. 16-22), додатки до договору (а.с. 23, 24, 25), лист №2834/30 (а.с. 26), акти (а.с. 28-33), статут (а.с. 34-35), свідоцтво про державну реєстрацію (а.с. 49), витяг з реєстру платників податку (а.с. 50), витяг з єдиного державного реєстру (а.с. 51-52), договір (а.с. 61-62), заява у відповідь на лист 840/30 від 12.02.2021 року (а.с. 63), заява у відповідь на лист 4247/30 від 27.10.2020 року, 2834/30 від 20.07.2020 року (а.с. 64-65) року, заява (а.с. 73-74), заява щодо укладення договору купівлі-продажу (а.с. 75), лист щодо укладення договору (а.с. 76), платіжне доручення (а.с. 77, 78), договір- купівлі продажу (а.с. 79-80), витяг (а.с. 81-82).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: розрахунок (а.с. 6-7), акти (а.с. 28-33), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме наявності заборгованості за надані позивачем відповідачеві послуги та їх розмір.

Суд вважає належними доказами: рішення (а.с. 8), лист (а.с. 9-10), статут (а.с. 34-35), так як ці докази підтверджують передачу теплових мереж та ТРП державному підприємству «Криворізька теплоцентраль».

Суд вважає належними доказами: акт про проведення електронних торгів (а.с. 11), відомості з державного реєстру (а.с. 12), свідоцтво про державну реєстрацію (а.с. 49), витяг з реєстру платників податку (а.с. 50), витяг з єдиного державного реєстру (а.с. 51-52), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що нежитлове приміщення загальною площею 97,4 кв.м. придбав ОСОБА_1 , який є фізичною особою підприємцем.

Суд вважає неналежними доказами: договір (а.с. 61-62), заяви (а.с. 63, 64-65), так як ці докази не стосуються обставин предмету доказування.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази, які визнані належними, допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази, які визнані допустимими та належними є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Судом встановлено, що відповідно до акту про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки від 02 червня 2015 року арештоване майно (нежитлове приміщення загальною площею 97,4 кв.м., розташоване на першому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ) було реалізовано 18.05.2015 року засобами системи електронних торгів через Веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане нерухоме майно придбав ОСОБА_1 . (а.с. 11).

Інформація про право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується відомостями з Державного реєстру речових на нерухоме майно (а.с.12).

Позивачем на адресу відповідача ( АДРЕСА_3 ) направлено лист за вих. № 1271/30 від 24.03.2020 року з вимогою розгляду та підписання підготовленого позивачем проекту договору купівлі-продажу теплової енергії №1918 (а.с. 16-22).

21.07.2020 року позивачем повторно на адресу відповідача за вих. № 2834/3 направлено два екземпляри проекту договору та лист з проханням у 20-ти денний термін з моменту отримання, підписати договори, один з яких повернути на адресу AT «Криворізька теплоцентраль» (а.с. 26).

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідача за період бездоговірного користування послугою з централізованого теплопостачання з жовтня 2015 р. по квітень 2020 р. виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 52 136,44 грн.

Вказані факти й обставини встановлені судом на підставі письмових доказів: розрахунку (а.с. 6-7), рішення (а.с. 8), листа (а.с. 9-10), акту про проведення електронних торгів (а.с. 11), відомостей з державного реєстру (а.с. 12), листа №1271/30 (а.с. 13), договору (а.с. 16-22), додатків до договору (а.с. 23, 24, 25), листа №2834/30 (а.с. 26), актів (а.с. 28-33), статуту (а.с. 34-35), свідоцтва про державну реєстрацію (а.с. 49), витягу з реєстру платників податку (а.с. 50), витягу з єдиного державного реєстру (а.с. 51-52), договору (а.с. 61-62), заяви у відповідь на лист 840/30 від 12.02.2021 року (а.с. 63), заяви у відповідь на лист 4247/30 від 27.10.2020 року, 2834/30 від 20.07.2020 року (а.с. 64-65), заяви (а.с. 73-74), заяви щодо укладення договору купівлі-продажу (а.с. 75), листа щодо укладення договору (а.с. 76), платіжного доручення (а.с. 77, 78), договору- купівлі продажу (а.с. 79-80), витягу (а.с. 81-82).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, ЖК України, Закону України «Про теплопостачання».

В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією № 1198, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», серед основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Згідно положень п. 40 Правил користування тепловою енергією № 1198, споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та даних правил.

Згідно п.3 Правил користування тепловою енергією № 1198: «Споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі (орендодавцем) або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору або закону».

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 є чотирьохповерховим, опалення приміщення № НОМЕР_2 зазначеного будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, система опалення нежитлового приміщення відповідача є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систем будинку, а отже, відповідач фактично отримував теплову енергію.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Відповідно до ст. 4 ЖК України жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. При цьому до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку.

Відповідач, як фізична особа, є власником зазначеного приміщення, позивач направляв відповідачеві, як фізичній особі, договір про надання послуг з теплопостачання. Також встановлено, що відповідач ухилявся від укладання договору на постачання теплової енергії, але позивач продовжує надавати послуги з централізованого теплопостачання до приміщення, яке використовує відповідач як споживач. Отже суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 повинен оплачувати надані послуги як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином, згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно п.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У судовому засіданні встановлено, що за період бездоговірного користування послугою з централізованого теплопостачання з жовтня 2015 р. по квітень 2020 р. у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 52 136,44 грн., тим самим заподіюється шкода майновим правам позивача, що у відповідності до ст.15 ЦК України охороняються законом, а тому позивач обґрунтовано, у відповідності до ст. 16 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.12 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 509, 610, 612 ЦК України, ст. 4 ЖК України, ст. ст. 19, 24, 40 Закону України «Про теплопостачання», ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за безпідставну набуту теплову енергію - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ), заборгованість за безпідставну набуту теплову енергію у розмірі 52 136,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ), витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн. 00 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов