ПОСТАНОВА

Іменем України

25 серпня 2021 року м. Кропивницький

справа № 385/1408/20

провадження № 22-ц/4809/1090/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С.І., Черненко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , законний представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 березня 2021 року у складі судді Ханас М.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулися до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначали, що 23.10.2018 о 10:00 год., на узбіччі автодороги «Одеса-Іллічівськ», у напрямку м. Іллічівськ, поблизу с. Лиманка в Овідіопольському районі Одеської області було виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із тілесними ушкодженнями, характерними для дорожньо-транспортної пригоди.

Вказували, що відповідно до п.б пункту 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу. Крім того, у п.27.4 ст. 27 даного Закону зазначено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

Оскільки транспортний засіб, який причетний до даної дорожньо-транспортної пригоди, не встановлений, тому 14.12.2018 на адресу МТСБУ була скерована заява про виплату страхового відшкодування на утримання малолітніх дітей загиблого - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 67 014 грн. на кожного, а також 22.04.2019 - заява про виплату ОСОБА_1 витрат на поховання у розмірі 20 800 грн. Проте у виплаті відповідачем було відмовлено з огляду на те, що було встановлено особу та транспортний засіб, який причетний до даної дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, позивачі зазначали, що на адвокатський запит 19.10.2020 старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області надано відповідь № 4/1299/А3 про те, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000751 від 23.10.2019 транспортний засіб, який причетний до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, не встановлений.

Позивачі вважають відмову відповідача у виплаті необгрунтованою, з огляду на те, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Наголошують, що на даний час у кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування та транспортний засіб не встановлений.

Звертають увагу, що з моменту отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а вони так і не отримали належного страхового відшкодування, тому вважають, що у них виникло право на стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки НБ України за період з 15.03.2019 року по 09.11.2020 рік у розмірі 63 300 грн. 79 коп. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України за вказаний період відповідач зобов`язаний сплатити три проценти річних у розмірі 7 711 грн. 71 коп., а також інфляційні витрати від простроченої суми боргу у розмірі 6 591 грн. 23 коп.

Просили стягнути з відповідача в користь ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , страхове відшкодування на утримання малолітніх дітей у розмірі 134 028 грн.; в користь ОСОБА_1 страхове відшкодування на поховання в розмірі 20 800 грн., а також стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБ України у розмірі 63 300 грн. 79 коп., три відсотки річних у розмірі 7 711 грн. 71 коп., інфляційні витрати у розмірі 6 591 грн. 23 коп., а всього разом стягнути 77 603 грн. 73 коп. Крім того, просили стягнути з відповідача МТСБУ на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 грн. кожному.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування задоволено частково, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування відмовлено повністю.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування на утримання дітей в розмірі 134 028 грн., з яких: 67 014 грн. на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 67 014 грн. на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 41 967 гривень 29 копійок; 3 % річних в розмірі 6 588 гривень; інфляційні витрати в розмірі 5 844 гривень 24 копійок, а всього стягнути 188 427 гривень 53 копійки. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача в дохід держави 1884 гривні 32 копійки судового збору та на користь ОСОБА_4 , судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 080 гривень 25 копійок.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що з прийнятим рішенням не можна погодитися у зв 'язку з тим, що воно є незаконним, необгрунтованим, оскільки судом було порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права і неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи.

Зокрема зазначає, що позивачі звернулися з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи на підставі підп. б) п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV, оскільки транспортний засіб, який скоїв дорожньо-транспортну пригоду не встановлено, на думку позивачів. Однак, відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2018 по справі № 520/17285/18 встановлено причетність до дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу «Toyota Corolla», д/з НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов`язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.

Представник відповідача вважає, що оскільки транспортний засіб «Toyota Corolla», д/з НОМЕР_1 був забезпечений полісом АМ7339718, страховик AT «СГ «ТАС», то прийняте рішення може вплинути на права та обов`язки даного страховика, а тому його не залучення є порушення прав такого страховика надати свої пояснення, оскільки у МТСБУ виникає право подати регресний позов до нього.

Також зазначає, що рішення суду першої інстанції про стягнення коштів у розмірі 36 мінімальних заробітних плат суперечить висновку викладеного Верховним Судом в постанові від 05.02.2020 року по справі 326/440/19, згідно якого розмір страхового відшкодування повинен бути розподілений на щомісячні платежі. Відповідно до наданих документів потерпілий офіційно не працював, внаслідок чого при відшкодуванні шкоди береться мінімальна заробітна плата на дату настання страхового випадку, яка становить 3 723,00. Утриманцями в даній справі є батьки загиблого та позивач по справі. Таким чином середньомісячний заробіток (доход) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні становить мінімальну заробітну плату 3 723,00 грн. поділена на кількість утриманців та самого потерпілого на 2018 рік та становить 1861,50 грн. на одного утриманця.

Звертав увагу, що стягнення пені, 3 % річних та інфляційних витрат розрахована на повну суму страхового відшкодування є незаконним у зв`язку з тим, що у разі якщо судом апеляційної інстанції буде встановлено, що МТСБУ несе обов`язок, то дану відповідальність за порушення грошового зобов`язання потрібно розраховувати саме за щомісячні платежі, а не за повний розмір регламентної виплати.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання повинна бути розрахована з урахуванням щомісячних платежів, а не на всю суму страхового відшкодування з моменту строку прийняття рішення про відшкодування.

Представник відповідача вважає, що суд безпідставно не застосував до пені строк позовної давності, хоча і констатував, що його пропущено позивачем.

Розмір пені, який був визначений судом з 22.03.2019 до 22.03.2020 і становить 41 967,29 грн. на думку представника відповідача є необґрунтованим. Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Таким чином, строк на прийняття рішення був до 22.03.2020.

Вважає, що саме з дати пропуску строку на прийняття рішення починається Спеціальний строк позовної давності для пені, який закінчився 22.03.2020.

Також зазначав, що даний спір є нескладним, судова практика з даного питання вже сформована, обсяг наданих послуг адвокатом є незначним, тому заявлена правова допомога є неспівмірною складності справі та наданим послугам адвоката, внаслідок чого підлягає зменшенню.

Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог повністю.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - ОСОБА_6 зазначив, що судом належним чином було здійснено всебічне, повне та об?єктивне дослідження наявних у справі доказів, відповідач безпідставно не виконує свої зобов?язання, визначені Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Судом встановлено, що 23.10.2018 року, о 10 год., на узбіччі автодороги «Одеса-Іллічівськ», у напрямку м. Іллічівськ, поблизу с. Лиманка в Овідіопольському районі Одеської області було виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із тілесними ушкодженнями, характерними для дорожньо-транспортної пригоди, про що внесено відомості в ЄРДР за № 0000751 від 23.10.2018 року (т.1 а.с. 28).

З свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5 помер у жовтні 2018 року, про 24.10.2018 року Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області зроблено відповідний актовий запис за № 701 (т.1 а.с. 18).

З висновку експертизи № 120/406 від 12.11.2018 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси за клопотанням старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області, вбачається, що при дослідженні трупа ОСОБА_5 ряд тілесних ушкоджень, характер та локалізація таких свідчить про те, що вони могли утворитися в результаті транспортної травми, а саме при передньобоковому (або ж середньобоковому) зіткненні легкового автомобіля з пішоходом (т.1 а.с. 57-64).

Згідно листів СУ ГУНП в Одеській області від 18.02.2020 року № 573 та від 18.03.2020 року № 4/І-71/аз, проводиться досудове розслідування у межах даного кримінального провадження, в тому числі встановлюється причетність до вчинення даного кримінального правопорушення водія автомобіля «ToyotaCorolla», д.н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.с. 23, 24).

З листів СУ ГУНП в Одеській області від 25.05.2020 року № 1-143/аз та від 19.10.2020 року № 4/1299/А3, вбачається, що транспортний засіб, причетний до вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди, не встановлений (т.1 а.с. 17, 22).

Згідно свідоцтва про шлюб № НОМЕР_3 позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 02.12.2006 року (т.1 а.с. 34).

Згідно даних свідоцтв про народження Серія НОМЕР_4 та Серія НОМЕР_5 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 значаться батьками малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 32), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с. 33).

З довідки № 102/1 від 02.04.2019 року, виданої Вікнинською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області, вбачається, що малолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували на повному утриманні ОСОБА_5 (т.1 а.с. 43).

Згідно даних свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Серія НОМЕР_6 , у відомостях про його батьків матір`ю записана ОСОБА_7 (т.1 а.с. 48)

З Акту здачі-приймання (надання послуг) № 2410-1 від 24.10.2018 року, укладеного між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 , останнім були виконані роботи (надані послуги) з поховання покійного ОСОБА_5 на загальну суму 20 800 грн. (т.1 а.с. 52).

Згідно даних Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до видів діяльності ФОП ОСОБА_9 належать, зокрема: організування поховань і надання суміжних послуг; пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (т.1 а.с. 53-54).

Представник позивача ОСОБА_4 , яка представляє інтереси малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , - директор ТОВ «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» 14.12.2018 року звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування на утримання малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та виходячи з загального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого, передбаченої п.27.2 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», та мінімального розміру заробітної плати у місячному розмірі на момент, встановлених законом на день настання страхового випадку, з огляду на відсутність доходів ОСОБА_5 , просив стягнути в рівних частинах по 67 014 грн. на утримання малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом одноразової виплати (т.1 а.с. 7-8).

Крім того, представник позивача ОСОБА_4 , яка представляє інтереси малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також позивача ОСОБА_1 - директор ТОВ «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» 22.04.2019 року та 29.10.2019 року звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування на утримання малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах по 67 014 грн. на кожного, а також виплату на користь матері померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 20 800 грн. витрат на поховання (т.1 а.с. 9-11, 13-14).

Згідно листа № 3.1-05/28371 від 04.09.2019 року, МТСБУ відмовило у виплаті страхового відшкодування, з огляду на те, що МТСБУ не може визнати факт настання дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с. 12).

Згідно листа № 3.1-05/41104 від 10.12.2019 року, МТСБУ відмовило у виплаті страхового відшкодування, з огляду на те, що на досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000751 встановлено особу та транспортний засіб, причетний до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, по відношенню якого був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс № АМ/7339718, виданий страховою компанією АТ «СГ «ТАС» (т.1 а.с. 15).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивачів заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити рішення місцевого суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючиправосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що 23.10.2018, о 10 год., на узбіччі автодороги «Одеса-Іллічівськ», у напрямку м. Іллічівськ, поблизу с. Лиманка в Овідіопольському районі Одеської області було виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із тілесними ушкодженнями, характерними для дорожньо-транспортної пригоди, про що внесено відомості в ЄРДР за № 0000751 від 23.10.2018.

Згідно висновку експертизи № 120/406 від 12.11.2018, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси за клопотанням старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області, вбачається, що при дослідженні трупа ОСОБА_5 ряд тілесних ушкоджень, характер та локалізація таких свідчить про те, що вони могли утворитися в результаті транспортної травми, а саме при передньобоковому (або ж середньобоковому) зіткненні легкового автомобіля з пішоходом.

Згідно листів СУ ГУНП в Одеській області від 18.02.2020 № 573 та від 18.03.2020 № 4/І-71/аз, проводиться досудове розслідування у межах даного кримінального провадження, в тому числі встановлюється причетність до вчинення даного кримінального правопорушення водія автомобіля «ToyotaCorolla», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно листів СУ ГУНП в Одеській області від 25.05.2020 № 1-143/аз та від 19.10.2020 № 4/1299/А3, транспортний засіб, причетний до вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди, не встановлений 11.01.2020 за даним фактом Головним слідчим управлінням ГУ НП у Львівській порушено кримінальне провадження №0000015 за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дітьми, ОСОБА_7 - матір`ю, а ОСОБА_4 - дружиною та матір`ю дітей, загиблого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 .

У грудні 2018 року ОСОБА_4 , яка діє в інтересах дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулася до МТСБ України із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника в розмірі 67014 грн на кожну дитину грн (а.с.7,8).

Відповідно до листа від 04.09.2019 року МТСБ України, останнє відмовило у виплаті відшкодування, оскільки подію не визнано факт настання ДТП (а.с.12).

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що страхування цивільно-правової відповідальності спрямоване саме на страхування відповідальності володільців джерела підвищеної небезпеки, тому, оскільки не встановлено особу та транспортний засіб, яким спричинено шкоду потерпілому унаслідок ДТП, то саме МТСБ України зобов`язане нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дії транспортного засобу.

Статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-IV) визначено випадки виплати страхового відшкодування (регламентні виплати) МТСБУ, зокрема, якщо шкода завдана невстановленим транспортним засобом (п.п.бп.41.1 ст.41 Закону).

Згідно із пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.1 статті 27 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Пунктом 41.1 статті 41 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Відповідно до частини другої статті 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Отже, вказана норма Закону встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У цих правовідносинах ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Тобто, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 747/522/19.

Посилання апеляційної скарги на висновки Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 326/440/19 (провадження № 61-17499св19) не є прийнятним, оскільки у вказаній справі встановлені не подібні фактичні обставини.

Таким чином, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до ЦК України, та який визначає порядок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, не передбачено виплату страхового відшкодування щомісячними платежами чи шляхом розтермінування його виплати.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення страхових платежів у вигляді одноразової виплати.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, зробленими у постановах від 09 червня 2021 року (справа №440/510/19, провадження № 61-17890св20) та від 25 листопада 2020 року (справа № и 747/522/19, провадження № 61- 3640 св20).

Відтак, не можна вважати обгрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що стягнення страхових платежів у вигляді одноразової виплати суперечить положенням спеціального закону - Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими визначено строки, порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

За таких обставин, страховик - МТСБ України протиправно відмовив у виплаті строхових сум особі, яка є вдовою, та має на своєму утриманні двох малолітніх дітей, які згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» мають право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку і які були в значній мірі позбавленні такого права, унаслідок втрати годувальника - батька та невиплати МТСБ України належних їм грошових сум, починаючии з 22.03.2019.

Також колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що страховик на підставі пункту 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний сплатити потерпілим пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ відповідно до розрахунку заборгованості, долученого до уточненої позовної заяви, який не був спростований відповідачем.

Ураховуючи те, що строк для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування відповідачем закінчився 21.03.2019, а із 22.03.2019 почався відлік прострочення виплати страхового відшкодування, тому судом було стягнуто пеню, із застосуванням позовної довності в один рік (ст. 258 ЦК України), у розмірі 41967,29 грн.

Також, відповідно до положень ст. 625 ЦК України суд першої інстанції вирішено питання про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 5844,24 грн та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 6588 грн.

Слід зазначити, що відповідач не оспорює в апеляційній скарзі правильність здійснених судом першої інстанції розрахунків стягнутих грошових сум у вигляді пені, трьох процентів та інфляційних втрат чи періоди за яких їх було здійснено.

Також, урахувавши принцип розумності, справедливості та співмірності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість стягнення із МТСБ України витрат на правничу допомогу адвоката 6080,25 грн, оскільки позивачами подані належні докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних ним робіт.

Наведені МТСБ України в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції згідно положень ч.1 ст. 375 ЦПК України зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2021 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді С.І. Мурашко

В.В. Черненко