Ухвала

01 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 753/23475/15

провадження № 61-7999св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 - головний редактор Інтернет-видання «Цензор-нет»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду м. Києва в складі колегії суддів: Пікуль А. А., Борисової О. В., Гаращенка Д. Р. від 18 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 - головного редактора інтернет-видання «Цензор-нет» про захист честі, гідності та ділової репутації.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано недостовірною, такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію: - поширену ОСОБА_4 в прямому ефірі телепрограми ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 на телеканалі 3S.tv. інформацію про те, що: ОСОБА_1 є організатором «тітушок», які вбивали людей в Маріїнському парку, які здійснювали напад, які вбили двох осіб на вул. Великій Житомирській: він є одним із ключових підозрюваних і це доведений слідством факт; - поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 3:55 у мережі facebook на власній сторінці за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, інформацію про те, що ОСОБА_1 організував «тітушок», озброїв їх і є організатором масових вбивств бандитами активістів Майдану; -поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15:55 на сторінці інтернет-видання « Цензор.нет » у статті за назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4», інформацію про те, що « ОСОБА_1 є ключовим підозрюваним в організації розстрілу Майдану; слідча група має докази його причетності до організації розстрілу учасників Майдану. Зобов`язано ОСОБА_2 протягом одного місяця з дня набрання цим рішенням законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом: оголошення резолютивної частини цього рішення в прямому ефірі телепрограми ІНФОРМАЦІЯ_5 на телеканалі 3S.tv; оприлюднення резолютивної частини цього рішення: - у мережі facebook на власній сторінці за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8;- у інтернет-виданні «Цензор.нет».

11 травня 2021 року ОСОБА_3 , яка не брала участі у справі, надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року, у якій просила його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про її права та обов`язки.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий2 захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Чинний ЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь в касаційному перегляді осіб, які не брали участі у справі.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Право на оскарження судових рішень учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, передбачено частиною першою статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права касаційного оскарження судового рішення, є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

Звертаючись до суду із касаційною скаргою, ОСОБА_3 вказувала на те, що вона є дружиною відповідача, і оскаржуване судове рішення порушує її права та інтереси, оскільки має негативні наслідки для майна спільної сумісної власності її та відповідача по справі.

Ухвалою касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року та витребувано цивільну справу № 753/2347/15 з Дарницького районного суду м. Києва.

У серпні 2021 року засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 надійшла заява про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року, з тих підстав, що права заявника не порушено.

У серпні 2021 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 , у якому заявник просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Указує, що особа, яка подала касаційну скаргу на постанову апеляційного суду, не має право на оскарження зазначеного рішення.

Зазначена заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постановах Верховного Суду.

Питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення. Аналогічного по суті висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження №14-726цс19).

Убачається, що відповідно до оскаржуваного судового рішення відповідача було зобов`язано протягом одного місяця з дня набрання цим рішенням законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_3 , колегія суддів вважає, що оскаржуваним судовим рішенням апеляційної інстанції не вирішувалось питання про її права, свободи, інтереси або обов`язки з огляду на те, що судове рішення про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не вирішує питання про права чи обов`язки інших осіб. При цьому, жодних питань про права заявника, як дружини відповідача, апеляційним судом не вирішувалось. Також судом не вирішувались питання, що стосуються порушених сімейних прав заявника та відповідача. Такі питання не були предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Ураховуючи те, що після відкриття касаційного провадження встановлено, що оскаржуваним судовим рішенням питання про права та інтереси ОСОБА_3 не порушуються, наявні підстави для закриття касаційного провадження у справі.

За таких обставин касаційне провадження у зазначеній справі необхідно закрити.

Керуючись статтею 260, пунктом 3 частини першої статті 396 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - головного редактора Інтернет-видання «Цензор-нет» про захист честі, гідності та ділової репутації за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суд м. Києва від 18 січня 2017 року - закрити.

Поновити дію рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун