Дата документу 08.04.2021
Справа № 334/5550/19
Провадження № 2/334/323/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., за участі секретаря Гребенюк А.А., позивача ОСОБА_1 , представника відповідачів адвоката Харламова Д.І., розглянувши в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектелектромонтаж», Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрозахист-Сервіс» про стягнення інфляційних втрат і 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Комплектелектромонтаж» (Відповідач 1), ТОВ «Електрозахист-Сервіс» (Відповідач 2) «про виконання рішення суду про повернення боргу за договором позики з урахуванням інфляційних втрат і 3% річних». В обґрунтування вимог вказує, що рішенням Ленінського районного суду м. Запорожжя від 08.10.2009 року по справі №2- 287/09 з ТОВ «Комплектелектромонтаж» на користь Позивача стягнуто 323759,90 грн. З метою виконання рішення суду 01.09.2013 року був укладений договір добровільного погашення заборгованості між ОСОБА_2 і ТОВ «Електрозахист-Сервіс», за письмовим узгодженням з ТОВ «Комплектелектромонтаж». Сторони визначили, що дійсний Договір є змішаним та мстить у собі також елементи договору оренди з правом викупу. Згідно з п. 4.1 Договору добровільного погашення заборгованості Відповідач 2 зобов`язався щомісячно, у безготівковій формі, перераховувати на користь Позивача (Кредитора) гроші у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.10.2013.

ТОВ «Електрозахист-Сервіс» виконало умови договору, перерахувавши суму заборгованості 325000,00 грн. за період з 01.10.2013 по 01.02.2019 відповідно до затвердженого графіку.

Посилаючись на положення ст.ст. 526, 530, 611, 625 ЦК України, позивач відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 19.12.2019 просить стягнути з ТОВ «Комплектелектромонтаж» інфляційні втрати та 3% річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, за три останні роки з огляду на загальний строк позовної давності, з 01.07.2016 по 01.07.2019 у загальному розмірі 117296,95 грн., надавши відповідний розрахунок боргу.

Представник ТОВ «Комплектелектромонтаж» надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування заперечень проти позову вказує, щона виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2009 року заборгованість перед ОСОБА_1 була повністю погашена щомісячними платежами в розмірі 5000,00 грн. у відповідності до умов договору добровільного погашення заборгованості від 01.09.2013, за період з 01.10.2013 по 01.02.2019 ним отримано 325000,00 грн.

З урахуванням того, що після укладання договору добровільного погашення заборгованості має місце зміна строків виконання зобов`язання (за графіком 5000 грн. кожного календарного місця, який було дотримано) не відбулось прострочення виконання грошового зобов`язання, з урахуванням цих змінених строків.

Саме з метою врегулювання питання можливих фінансових претензій з боку позивача до ТОВ «Комплектелектромонтаж» після погашення заборгованості за вищезазначеним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2009 року, в пункті 4.4. договору добровільного погашення заборгованості від 01.09.2013 року зазначено, що після погашення Виконавцем заборгованості на користь Кредитора за вказаним рішенням суду в розмірі 323759,90 грн. Кредитор не матиме жодних фінансових претензій до ТОВ «Комплектелектромонтаж» та всяка інша заборгованість за договорами позики, які були підставою для задоволення Ленінським районним судом м. Запоріжжя 08.10.2009 року по справі №2-287/09 позову Кредитора до ТОВ «Комплектелектромонтаж», є припиненою на підставі ст. 604 ЦК України (за домовленістю сторін).До такої заборгованості відноситься і заборгованість, яка виникає на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України - компенсація інфляційних втрат та три проценти річних. Також зауважує, що наведений позивачем розрахунок суми боргу взагалі є незрозумілим та неналежним доказом обґрунтування заявленої у позовній заяві суми до стягнення.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову, просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник ТОВ «Комплектелектромонтаж» та ТОВ «Електрозахист-Сервіс» просив відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2019 по справі №2-287/09 з ТОВ «Комплектелектромонтаж» на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договорами позики у загальному розмірі 323759,90 грн.

З метою добровільного виконання цього рішення суду між позивачем та ТОВ «Електрозахист-Сервіс», за письмовим узгодженням з ТОВ «Комплектелектромонтаж», було укладено договір добровільного погашення заборгованості від 01.09.2013.

Згідно п.1.2 цього договору, сторони договору, за письмовим узгодженням з ТОВ «Комплектелектромонтаж», визначили, що відповідно до положень ч.1 ст. 528 ЦК України виконання обов`язку покладається боржником на іншу особу, а саме, погашення заборгованості здійснюється виконавцем ТОВ «Електрозахист-Сервіс».

У п. 1.3 договору сторони визначили, що дійсний договір є змішаним та містить у собі також елементи договору оренди з правом викупу, що відповідає вимогам ч.1 ст. 628 ЦК України.

Згідно п.3.1 договору, оренда майна за цим договором починається з моменту прийняття майна за Актом приймання-передачі та діє до повної сплати виконавцем грошових коштів в розмірі 323759,90 грн.

У відповідності до п.4.1. виконавець зобов`язується своєчасно здійснювати плату в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. у місяць.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що погашення заборгованості здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок кредитора, зазначений в реквізитах до дійсного договору, не пізніше 10 числа кожного наступного місяця за звітним, та може бути сплачена у готівковій формі.

Згідно п. 4.3 договору сплачувана плата враховується як в погашення загальної заборгованості за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2019 так і на викуп орендованого майна та його оренду.

В п. 4.4 договору добровільного погашення заборгованості від 01.09.2013 зазначено, що після погашення Виконавцем заборгованості на користь Кредитора за вказаним рішенням суду в розмірі 323759,90 грн. кредитор не матиме жодних фінансових претензій до ТОВ «Комплектелектромонтаж» та всяка інша заборгованість за договорами позики, які були підставою для задоволення Ленінським районним судом м. Запоріжжя 08.10.2009 року по справі №2-287/09 позову Кредитора до ТОВ «Комплектелектромонтаж», є припиненою на підставі ст. 604 ЦК України (за домовленістю сторін).

Відповідно до положень ч.1 ст. 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

У відповідності до умов договору добровільного погашення заборгованості від 01.09.2013, заборгованість за договорами позики перед ОСОБА_1 була повністю погашена новим боржником ТОВ «Електрозахист-Сервіс» щомісячними платежами в розмірі 5000 грн., з 01.10.2013 по 01.02.2019 ОСОБА_1 отримав 325000,00 грн., що зазначено позивачем в позовній заяві та визнається відповідачами.

За змістом положень ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

В своїх усних поясненнях в обґрунтування підстав позову позивач посилається на прострочення боржником ТОВ «Комплектелектромонтаж» виконання грошового зобов`язання за договорами позики у розмірі 323759,90 грн.

Як вбачається з рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2019 по справі №2-287/09 з ТОВ «Комплектелектромонтаж» на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за основним боргом, відсотки за користування грошовими коштами за двома договорами позики у загальному розмірі 323759,90 грн.

Предметом спору у цій справі є стягнення з Відповідача 2 інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих щомісячно на залишок суми основного боргу, стягнутого рішенням суду від 08.10.2009, за період після ухвалення рішення про стягнення боргу та укладення договору добровільного погашення заборгованості від 01.09.2013.

З урахуванням того, що після укладання договору добровільного погашення заборгованості має місце зміна строків виконання зобов`язання (за графіком 5000,00 грн. кожного календарного місця), який боржником було дотримано, не відбулось прострочення виконання грошового зобов`язання з урахуванням змінених строків.

Як зазначалося, з метою врегулювання питання можливих фінансових претензій з боку позивача до ТОВ «Комплектелектромонтаж» після погашення заборгованості за вищезазначеним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2009, в пункті 4.4. договору добровільного погашення заборгованості від 01.09.2013 сторони визначили, що після погашення виконавцем заборгованості на користь кредитора за вказаним рішенням суду в розмірі 323759,90 грн. кредитор не матиме жодних фінансових претензій до ТОВ «Комплектелектромонтаж» та всяка інша заборгованість за договорами позики, які були підставою для задоволення судом позову кредитора до ТОВ «Комплектелектромонтаж», є припиненою на підставі ст. 604 ЦК України (за домовленістю сторін).

Уклавши договір добровільного погашення заборгованості та замінивши боржника у зобов`язанні у встановленому законом порядку на стадії виконання судового рішення, сторони фактично розстрочили сплату заборгованості за договором позики, встановлену рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2009, та встановили інший порядок та строки розрахунків.

Як встановлено судом, визначений сторонами у договорі добровільного погашення заборгованості порядок розрахунків боржником не був порушений.

Встановивши зазначені обставини, суд дійшов висновку про те, що зобов`язання боржника щодо сплати основного боргу за договором позики, стягнутого судовим рішенням, не є простроченим, що виключає підстави 3% відсотків річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Крім того, як вказує позивач, грошова сума 325000,00 грн. була повністю сплачена боржником станом на 01.02.2019, при цьому позивач надає розрахунок та просить стягнути з ТОВ «Комплектелектромонтаж» інфляційні втрати і 3% річних з серпня 2016 року по червень 2019 року включно, не наводячи жодного обґрунтування таких вимог.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектелектромонтаж», Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрозахист-Сервіс» про стягнення інфляційних втрат і 3% річних - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Складення повного судового рішення 13 квітня 2021 року.

Суддя: Турбіна Т. Ф.