справа № 489/5805/20 провадження №2/489/759/21
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та зобов`язання сплачувати 50% вартості навчання,

встановив:

У вересні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на його утримання сина, який досяг повноліття, але продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) (або у твердій грошовій сумі) щомісячно, починаючи з дати подачі позову до закінчення навчання, але не більше ніж до 23 років, а також зобов`язати відповідача сплачувати 50% вартості навчання їх сина.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час подачі позову син є повнолітнім та проживає з позивачем. З 01.09.2020 син є студентом Національного університету кораблебудування ім.. адмірала Макарова, навчається на першому курсі денного відділення, стипендію не отримує, навчається на платній основі і загальна сума договору складає 78000,00 грн. За перший семестр позивачем сплачено 8500,00 грн. за навчання сина та таку ж суму необхідно сплатити за другий семестр. Відповідач працює та має постійних дохід, проте не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина, в додаткових витратах на дитину участі не приймає, тому позивач потребує матеріальної допомоги у вигляді аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та зобов`язання відповідача сплачувати половини вартості навчання їх сина. За такого, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.02.2020 постановлено витребувати у позивача докази фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , ухвалено продовжити здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою проживання та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 2464, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 записані сторони (а.с.10).

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте проживають окремо (а.с.9).

Згідно акту про фактичне проживання ОСОБА_3 проживає зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31).

Згідно довідки Національного університету кораблебудування ім. адмірала Макарова повнолітній син сторін є студентом першого курсу денної форми навчання факультету морського права, навчається на платній основі за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб (а.с.14).

Згідно договору освітніх послуг від 15.09.2020 загальна сума навчання складає 78000,00 грн. (а.с.15).

Згідно копії квитанції позивач 02.09.2020 здійснила оплату першого семестру навчання сина у розмірі 8500,00 грн. за вказаним договором (а.с.16).

Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Також, відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що повнолітній син відповідача навчається на денній формі навчання, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги, находиться на утриманні матері, а також те, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає та відсутність доказів його непрацездатності, наявності в нього інших утриманців та неможливості надання матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років.

Що стосується вимоги про зобов`язання відповідача сплачувати на користь позивача 50% вартості навчання ОСОБА_3 , то суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обґрунтовуючи вимогу щодо зобов`язання стягнення з відповідача половини вартості навчання, позивач посилається на вимоги ст.. 185 СК України.

Водночас, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом із тим, з досягненням ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 повноліття, він втратив правовий статус дитини (стаття 6 СК України), отже, вказані позовні вимоги стосуються утримання повнолітнього сина.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі № 521/4397/17 (провадження № 61-39201св18).

Отже, на відповідача не може бути покладено обов`язок з оплати половини вартості навчання повнолітнього ОСОБА_3 , оскільки норми глави 16 СК України не передбачають обов`язку батька брати участь у додаткових витратах на повнолітнього сина, що навчається, а передбачать наявність у батька лише аліментного зобов`язання.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача в цій частині безпідставними, тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та зобов`язання сплачувати 50% вартості навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи 20.11.2020 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 21.04.2021.

Суддя І.В.Коваленко