Номер справи 623/2549/21
Номер провадження 2/623/767/2021
РІШЕННЯ

іменем України

01 вересня 2021 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю: секретаря Ноль С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі справу № 623/2549/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним в порядку ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним в порядку ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання права власності на майно.

На обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 15 квітня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір дарування нерухомого майна, відповідно до якого відповідач подарував позивачу квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Між ними було узгоджено подальше нотаріальне посвідчення даного договору. Однак відповідач в супереч п.8. Договору не реагує на його звернення з приводу нотаріального посвідчення вищезазначеного договору. За причини відсутності нотаріального посвідчення Договору дарування від 15 квітня 2021 року він фактично позбавлений належним чином реалізувати своє право власності на вищезазначений об`єкт нерухомості.

Просить визнати договір дарування від 15 квітня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дійсним та визнати за ним право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку наступного висновку.

Згідно договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого 24 березня 2006 року державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп І.В. (реєстр №3-780 від 24.03.2006 року) відповідач ОСОБА_2 є власником зазначеної квартири. (а.с.6). Ця квартира була зареєстрована в Бюро технічної інвентаризації м. Ізюм в реєстрову книгу за № 11834, книга 20/32 (а.с.7).

15 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування в письмовій формі на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.4).

Згідно ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За ч. 2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, між сторонами була досягнута згода по всіх істотних умовах договору, дарувальник передав безоплатно дарунок позивачці, обдарована прийняла цей дарунок та не відмовилася від нерухомості, а відповідно правочин фактично відбувся.

Разом з тим судом встановлено, що укладений договір дарування не посвідчувався в нотаріальному порядку.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах: щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, яку було безоплатно передано позивачці у дарунок і якою вона на теперішній час користується, проте через нотаріальне не посвідчення договору, не може переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі об`єкту нерухомості підтверджуються доводами позивачки, які відповідач визнав, крім того, обставини дарування сам відповідач не заперечує. В даний час звернення за оформленням договору дарування є неможливим, оскільки потребують додаткових матеріальних витрат.

Крім того, ч. 3 ст.334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Виходячи із вище викладеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо квартири та встановлені права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на квартиру за позивачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за доцільне визнати договір дарування житлового будинку дійсним та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 1816,00 гривень залишити за позивачем.

На підставі ст.ст.220, 328, 334, 717, 719 ЦК України, керуючись ст.ст.263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір дарування квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який укладено в письмовій формі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,2 кв.м., в тому числі жила 27,0 кв.м. і складається з трьох жилих кімнат пл. 9,1 кв.м., 7,5 кв.м., 10,4 кв.м., кухні пл. 7,8 кв.м., 7,8 кв.м., тамбуру пл. 2,6 кв.м.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду

Харківської області Т. Д. Бєссонова