Справа № 159/3009/21
Провадження № 2/159/846/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Шергіної Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Шокот С.Т.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення боргу у розмірі 1 600 доларів США, що еквівалентно на день звернення до суду 43 920 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні 2019 року позивач позичив відповідачу 2 000 доларів США строком до 01.08.2020, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою. 06.08.2021 з метою часткового виконання боргового зобов`язання відповідач повернув лише 200 доларів США та написав письмову розписку в якій вказав, що суму боргу, яка залишилась до сплати у розмірі 1 800 доларів США, поверне до 06.09.2020. Однак, свої зобов`язання не виконав та в рахунок повернення боргу передав ще 200 доларів США. На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_2 в свою користь 1 600 доларів США за договором позики та судові витрати у справі.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Письмового відзиву на позовну заяву відповідач суду не надав.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 25.05.2021.

31.08.2021 на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.

31.08.2021 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників судового розгляду.

Позивач в судове засідання не прибув, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про час і місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

За змістом розписки від вересня 2019 року ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 2 000 доларів США строком до 01.08.2020. Дані кошти були надані як аванс за виготовлення дверей в кількості дев`яти штук. Дані зобов`язання в зазначений строк виконав частково. Повернуто частину коштів у розмірі 200 доларів США.

06.08.2020 ОСОБА_2 склав повторно розписку про повернення залишкової суми позики в розмірі 1 800 доларів США. Дані кошти зобов`язувався повернути до 06.09.2020.

В вересні 2020 року ОСОБА_2 в рахунок повернення боргу передав позивачу ОСОБА_1 ще 200 доларів США. Тобто сума неповернутого боргу становить 1 600 доларів США.

Розписка складена рукописом, підписана ОСОБА_2 .

Пред`являючи даний позов, позивач зазначив, що у визначений договором строк ОСОБА_2 борг не повернув, що зумовлює необхідність захисту його порушених прав.

Предметом спору у справі, яка розглядається, є стягнення заборгованості за договором позики.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних мотивів та підстав.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Верховний Суд України в Постанові від 18.09.2013 в справі №6-63цс13 дійшов висновку, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14 та від 24.02.2016 у справі № 6-50цс16.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, відповідачем порушено умови договору позики та не виконано зобов`язань в повному обсязі за цим договором.

Згідно із частиною другою статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Укладення договору позики підтверджується розписками, які надані позивачем та складені власноручно відповідачем ОСОБА_2 .

Факт написання розписок відповідачем не спростовано.

Зміст розписок свідчить про укладення між сторонами саме договору позики, строк виконання зобов`язань за якими закінчився.

Оригінали розписок долучені позивачем до позовної заяви, що засвідчує невиконання відповідачем зобов`язань по поверненню боргу.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами частин третьої, четвертої статті 12 цього Кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання позики у валюті іншій ніж зазначає позивач.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повернув частину боргу в розмірі 400 доларів США, тому до стягнення підлягає 1 600 доларів США боргу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц зробила висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що була висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04.07.2018 у справі №14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Враховуючи зазначені позиції Верховного Суду, сума боргу яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача визначена в іноземній валюті.

Наведене підтверджує, що відповідач не виконав свого зобов`язання за договором позики, позичені гроші не повернув.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики в розмірі 1600 доларів США.

Розподіл судових витрат

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

У зв`язку з тим, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено 908 грн судового збору, тому вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 279 ЦПК України, на підставі статей 526, 530, 1046, 1047 ЦК України,суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 09 грудня 2021 року.

Суддя Ковельського Юлія ШЕРГІНА

міськрайонного суду