Дата документу 20.04.2021 Справа № 937/5316/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/5316/20
Провадження №22-ц/807/1506/21
Головуючий в 1-й інстанції Бахаєв І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2021 року, ухвалене у м. Мелітополь (повний текст рішення складено 08 лютого 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», третя особа Приватний виконавець Запорізького виконавчого округу Проценко Дмитро Юрійович про визнання передавального акту в частині недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним передавальний акт від 11.10.2019 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк» в частині передачі активів за кредитним договором №Ж325/6-у від 07.02.2007 року та виконавчий лист №320/400/16-ц. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що ПАТ «Укрсоцбанк», в порушення вимог 104 ЦК України та п.п. 3 п. 3 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 23.03.2017 №1985-VIII передав за передавальним актом від 11.10.2019 року АТ «Альфа-Банк» виконавчий лист №340/400/16-ц, на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №Ж325/6-к від 07.02.2007 року, яка складається з заборгованості за кредитом 26350 доларів США, відсотків за користування цим кредитом на суму 6499,21 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту 1273 долари США, пені за несвоєчасне повернення відсотків на суму 1926,99 доларів США, а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 12902,24 грн. Цим же передавальним актом ПАТ «Укрсоцбанк» передав АТ «Альфа-Банк» права кредитора за кредитним договором №Ж325/6-к від 07.02.2007 року. Передача цих зобов`язань відбулась внаслідок припинення ПАТ «Укрсоцбанк» як юридичної особи. Передача валютного зобов`язання за передавальним актом, відповідно до Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», в редакції Закону №2269-VIII від 18.01.2018 року, яка діяла на час вчинення оскаржуваного акту, є правочином, яким іншому банку передаються права кредитора за кредитним договором, а тому, така передача впливає на права та обов`язки боржника за кредитним договором. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», в редакції Закону №629-VIII від 16.07.2015 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин прямо забороняв передачу валютних кредитів іншому кредитору.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2021 року, позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», третя особа Приватний виконавець Запорізького виконавчого округу Проценко Дмитро Юрійович про визнання передавального акту в частині недійсним - задоволено.

Визнано недійсним передавальний акт від 11.10.2019 року укладений між акціонерним товариством "Альфа-Банк" (, вулиця Велика Васильківська, 100 м.Київ) та акціонерним товариством "УКРСОЦБАНК" ( вулиця Велика Васильківська, 100 м.Київ) в частині передачі від ПАТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа-Банк» активу у вигляді кредитного договору №Ж325/6-к від 7.02.2007 року та виконавчого листа №320/400/16-ц від 16.11.2017 року на суму заборгованості за кредитом в сумі 26350,00 доларів США, відсотків сумі 6499,21 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1273 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1926,99 доларів США, витрат по сплаті судового збору в розмірі 12902,24 грн., та заміну кредитора ПАТ «Укрсоцбанк» (ЄДРПОУ 00039019) на АТ «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ 23494714) в кредитному договорі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ПАТ «Укрсоцбанк» ( )

Стягнуто з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на користь ОСОБА_1 судові витрата - судовий збір в розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одну) гривню 60 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуло всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набуло обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Таким чином мова йде не про відступлення права вимоги за певним кредитним договором, а про реорганізацію юридичної особи. Будь якого права позивача порушено не було, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга

Судом першої інстанції встановлено, що 07.02.2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Ж325/6-к, за яким ОСОБА_1 отримала від Банку споживчий кредит в розмірі 40 800 доларів США (п.1.1) на строк до 05.02.2027 року на придбання житлової квартири АДРЕСА_1 (п.1.2)(а.с.12-13).

07.02.2007 року був укладений іпотечний договір №З325/6-1, за яким ОСОБА_1 , як іпотекодавець передала в іпотеку (п.1.1), у якості забезпечення виконання кредитного договору №Ж325/6-к квартиру АДРЕСА_1 (а.с.22-25).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.21) ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Аналіз досліджених кредитного №Ж325/6-к (а.с.12-13) та іпотечного №Ж325/6-1 (а.с.22-25) договорів від 07.02.2007 року дає суду підстави вважати кредитний договір валютним, оскільки валюта кредиту долари США, та споживчим, оскільки цей кредит надавався на споживчі цілі придбання квартири АДРЕСА_1 .

23.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю, постановою ВП №60397653 (а.с.10), на підставі виконавчого листа №320/400/16-к, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 16.11.2017 року (а.с.11) було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСОЦБАНК» заборгованості за виконавчим листом в розмірі 36049,70 доларів США та 12902,24 грн., за кредитним договором №Ж325/6-к.

Протоколом позачергових загальних зборів акціонерного товариства «Альфа-Банк» №4/2019 від 15 жовтня 2019 року було затверджено передавальний акт, яким акціонери АТ «Альфа-Банк» визнають всі права та обов`язки АТ «Укрсоцбанк», які зазначені в передавальному акті (а.с.7-9).

Згідно з передавальним актом від 11 жовтня 2019 року (а.с.7-9) правонаступником всього майна, майнових прав і обов`язків АТ «Укрсоцбанк» реорганізованого шляхом приєднання є АТ «Альфа-Банк».

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції зазначив, що укладаючи передавальний акт від 11.10.2019 року, відповідачі - АТ "Укрсоцбанк" та АТ "Альфа-Банк", не дотримались вимог ч.3 ст.512 ЦК України та п.п.3 п.1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", що, відповідно до ст.203, 215 ЦК України, є підставою для визнання цього передавального акту від 11.10.2019 року, як письмової форми правочину, недійсним в частині заявлених вимог по переданню валютного боргу позивача на користь АТ «Альфа-Банк».

З даними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року.

Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити передавальний акт.

Згідно із ч.2 ст.26 Закону України "Про банки і банківську діяльність", реорганізація може здійснюватися шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення.

Згідно з ч.1 ст. 29 Закону України "Про банки і банківську діяльність" угода про злиття або приєднання укладається банками, що реорганізуються шляхом злиття або приєднання, у письмовій формі.

Відповідно до ч.3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено законом.

Підпунктом 3 пункту 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" Закон №1304-VII, в редакції яка діяла на час вчинення оскаржуваного правочину - передавального акту, кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Відповідно до пп. 1 п. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" Закон №1304-VII, в редакції яка діяла на час вчинення оскаржуваного правочину - передавального акту, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не має у власності іншого нерухомого майна крім іпотечного - квартири АДРЕСА_1 , яке є предметом іпотеки (а.с.21), тому наявні підстави для застосування до спірних правовідносин Закону №1304-VII у відповідній редакції.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою, статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Таким чином укладаючи передавальний акт відповідачі - АТ "Укрсоцбанк" та АТ "Альфа-Банк", не дотримались вимог ч.3 ст.512 ЦК України та п.п.3 п.1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", що відповідно до ст.203, 215 ЦК України, є підставою для визнання цього передавального акту від 11.10.2019 року, як письмової форми правочину, недійсним в частині заявлених вимог по переданню валютного боргу позивача на користь АТ «Альфа-Банк».

Посилання у апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі №296/443/16-ц є безпідставним оскільки вона викладена відносно інших правовідносин які не є кредитними.

Щодо доводів апеляційної скарги є те що, АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуло всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набуло обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів і що мова йде не про відступлення права вимоги за певним кредитним договором, а про реорганізацію юридичної особи то такі доводи є теж безпідставними. Оскільки підпункт 3 пункту 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" Закон №1304-VII, в редакції яка діяла на час вчинення оскаржуваного правочину містить фактично повну заборону, на час дії закону, щодо як продажу так і будь-якої передачі (без жодних виключень) заборгованості або боргу, визначеного у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 23 квітня 2021 року

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков