Провадження № 2-н/761/439/2021
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

26 липня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2021 заявниці відмовлено у відкритті провадження з підстав неможливості встановлення місця проживання/перебування відповідача, матеріали заяви повернуто заявниці.

Постановою Київського апеляційного суду від 02.06.2021 скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2021 та повернуто заяву для продовження розгляду суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (ст. 162 ЦПК України).

Правила загальної підсудності визначають компетенцію суду з розгляду справи залежно від місцезнаходження відповідача (боржника). Коли ним є громадянин, то позови пред`являються до суду за місцем його проживання (actor seguitur forum ref), його постійної осілості. Пред`явлення позову за місцем проживання відповідача створює сприятливі умови для захисту його прав та інтересів у спірних правовідносинах з позивачем, оскільки самим пред`явленням позову він поставлений у скрутніше становище за позивача.

За правилами загальної підсудності, передбаченими частиною першою статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Приписи статті 162 ЦПК України не передбачають можливість застосування ні альтернативної, ні виключної підсудності.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною п`ятою статті 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Так адресу реєстрації боржника заявниця вказала: АДРЕСА_1 .

Фактичну адресу боржника заявниця зазначила: АДРЕСА_2 .

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України судом направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб з метою з`ясування адреси за якою зареєстрований боржник.

Відповідь на вказаний запит було отримано 18.12.2020, з якої вбачається, що боржник, ОСОБА_2 за даними Реєстру територіальної громади м. Києва не зареєстрований.

Відтак, боржник не зареєстрований у Шевченківському районі м. Києва.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Крім того, матеріали справи, в тому числі оригінал заяви з її копією та копіями доданих до неї документів для боржника були повернуті заявнику.

Відповідно до ст. 161 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, після повернення справи до суду першої інстанції заявницею не надано до суду оригіналу заяви, її копію та копій доданих до неї документів.

При цьому Розділом II ЦПК України не передбачено можливості залишити заяву про видачу судового наказу без руху для усунення недоліків, а отже заява є такою, що не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу (п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України).

З врахуванням того, що заявником при подачі вказаної заяви порушено правила підсудності, оскільки подана заява відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Бородянському районному суду Київської області / вулиця Леніна, 315, Бородянка, Київська обл., 07800 /, а також того, що подана заява до суду не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 165 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 160, 161, 163, 165, 166, 263, 352-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Суддя: