621/2167/21
УХВАЛА

іменем України

30 серпня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Бібіка О.В.,

з участю: секретаря Гридасової М.Я.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та 02.08.2021 надійшла уточнена позовна заяіва з вимогами: зобов`язати Зміївський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з рахунку в національній валюті в ПАТ "Приватбанк" № НОМЕР_1 ;7825, який було накладено в межах виконавчого провадження Зміївським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстициї.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.07.2021 позов залишено без руху.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.08.2021відкрито провадження у справі, справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

19.08.2021 на адресу суду від Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області надійшли заперечення на позовну заяву про зняття арешту з майна, в якій останній просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з майна, який було накладено в межах ВП №33886472 та стягнення з відповідача судового збору відмовити у повному обсязі.

19.08.2021 на адресу суду від Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області надішла заява про розгляд справи без участі представника.

30.08.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. На задоволенні позову наполяє.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, який є боржником у виконавчому провадженні ВП № 33886472 від 26.12.2017 на підставі виконавчого листа №2-1178/11 від 19.07.2012, однак, в межах виконавчого провадження не було сплачено борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, таким чином відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника, що також підтверджується викладеним у запереченнях на позовну заяву відповідача.

Згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому Законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Зокрема передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, державний виконавець має право накладати арешт на кошти боржника для забезпечення реального виконання рішення під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19.

Відповідно до частини другої статті 416 ЦПК України та частини першої статті 417 ЦПК України висновок Великої Палати Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися норма матеріального права, є обов`язковими для застосування судами.

Установивши, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, в рамках якого було накладено арешт на його майно, суд дійшов помилкового висновку про те, що він може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 29 липня 2020 року в справі № 161/3171/19, від 20 січня 2021 року в справі № 157/298/19, від 24 травня 2021 року в справі № № 712/12136/18.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 200, 255, 256, 259, 263, 260, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна, закрити.

Зобов`язати УДКСУ у Зміївському районі Харківської області повернути з ОСОБА_1 сплачений судовий збір згідно квитанції Приватбанк 0.0..1 від 22.07.2021, що складає 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційу скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали виготовлено 30.08.2021.

Суддя -