ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 953/11670/20

провадження № 22-ц/818/4182/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Тичкової О.Ю., Кругової С.С.

учасники справи :

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2021 року, постановлене суддею Божко В.В.,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» звернулося до суду із позовом, в якому просло стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів в розмірі 2378, 15 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалося на те, що відповідачі мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , які є споживачами послуг з вивезення побутових відходів (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Послуги з вивезення побутових відходів за вказаною адресою надаються ТОВ «Харків Екоресурс» з 01.04.2013 року на підставі Договору на вивезення побутових відходів опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия» №25-26 (2619-2620) від 26.02.2013 року.

Відповідачі не здійснювали оплату за надані послуги з 01.08.2017 по 01.07.2020 року включно, у звязку з чим у них виникла заборгованість, яка станом на 01.07.2020 року становить 2146 грн. 09 коп. Посилаючись на вказані обставини, просили солідарно стягнути з відповідачів виниклу заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів, три відсотки річних та інфляційні втрати, стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2021 року позовні вимоги ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Харків Екоресурс» суму заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів за період з 01.08.2017 по 01.07.2020 у розмірі 2378 (дві тисячі триста сімдесят вісім) грн., 15 коп., з яких: 2146 (дві тисячі сто сорок шість) грн., 09 коп. - сума основної заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів, 142(сто сорок дві) грн., 95 коп.- інфляційні витрати, 89(вісімдесят дев`ять) грн., 11 коп. - 3% річних від простроченої суми. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь ТОВ «Харків Екоресурс» судовий збір в розмірі 227 грн. в рівних частинах по 56, 75 грн. з кожного.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідачі подали апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідачі зазначили, що позивачем не долучені до матеріалів справи основні документи, які підтверджують факт надання послуг по вивозу побутових відходів за адресою проживання відповідача, тобто акту виконаних робіт. Вкзує, що ТОВ «Харків Екоресурс» не є комунальним підприємством. Вказує, що відповідачі особисто послугу з вивозу побутових відходів не замовляли та договір не укладали, а також не приєднувались до публічного договору. Зазначає, що замовником та платником за вивоз побутових відходів з приватного сектору є Департамент жилищного господарства Харківської міської ради, яки починаючи з 2015 року укладає договори на вивоз побутових відходів з ТОВ «Харків Екоресурс», замовником є Департамент, тобто казначейство перераховує ТОВ «Харків Екоресурс» гроші в рахунок сплати наданих послу з вивозу побутових відходів з приватного сектору м. Харкова.

Представник ТОВ "Харків Екоресурс" надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, апеляційну скаргі вважає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є споживачами послуг з вивезення побутових відходів (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Відповідно до Графіку планово-подворового вивезення твердих побутових відходів від приватних домоволодінь Київського району м. Харкова позивачем ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» здійснюється вивезення побутових відходів за адресою відповідачів: АДРЕСА_1 , щовівторка.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 28 грудня 2011 року № 940 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» виконавцями таких послуг визначено Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів», Комунальне підприємство Комунального господарства «Харківкомуночиствод», ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» (а.с. 8).

ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» у якості пропозиції для підписання споживачами в газеті «Харьковские известия» від 27 листопада 2012 року був опублікований публічний договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27 листопада 2012 року, підписаний позивачем (а.с. 10).

Пунктом 1 вказаного договору передбачено, що виконавець (ТОВ ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС») зобов`язується згідно з графіком надавати споживачу послуги з вивозу побутових відходів на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 28 грудня 2011 року № 940 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» та відповідно до схеми санітарного очищення, затвердженої рішенням 18 сесії Харківської міської ради 4-го скликання від 24 грудня 2003 року № 284/03 зі змінами та доповненнями, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності з пунктом 30 договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, зазначений договір набирає чинності з 01 квітня 2013 року та укладається згідно зі статтями 205, 640-643 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) строком на 3 роки, якщо інше не буде встановлено споживачем у письмовій формі.

Пунктом 34 вказаного договору передбачено, що споживач із правилами надання послуг з вивезення побутових відходів та витягами із законодавства про відходи, санітарними нормами і правилами поводження з побутовими відходами та утримання території населених пунктів ознайомлений, оскільки вищевказані документи публікуються разом з договором в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Харьковские известия».

20.11.2012 між УДПЗ « Укрпошта» та ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» укладено договір про надання послуги з доставки рекламної та /або інформації продукції № 06-736, відповідно якого Укрпоштою здійснено доставку примірника газети « Харьковские известия» з опублікованим договором про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27 листопада 2012 року за адресою відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення заборгованості з відповідачів представник позивача посилався на те, що примірник газети з опублікованим у ньому договором був доставлений за місцем проживання відповідачів, договір з 01 січня 2013 року набрав чинності, оскільки заперечень від відповідачів про незгоду з його умовами не надійшло, а тому договір відповідно до правил статей 633, 634 ЦК України є укладеним.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай включають акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, $ 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та правил відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчиненні певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звертається (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицією укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажити товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205, пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом.

Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень, або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).

Договір з вивезення відходів містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується дія Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги», що діяв станом на 01.01.2013.

Цим законом, зокрема передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина третя, пункти 1, 5 статті 20).

Такі положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладення договору (за виключенням у випадках, встановлених законом, та у порядку, встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання.

Згідно з пунктом б частини першої статті 15 Закону України № 187/98-ВР від 05.03.1998 «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

У частинах другій та третій статті 35-1 Закону України «Про відходи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування, на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

На виконання зазначеного закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 «Про затвердження Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами», за положеннями пунктів 6-13 якої визначено, що норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 липня 2006 року № 1010.

Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладений законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладення договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17 (провадження № 61-33084св18).

Судом вбачається, що ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» направило оферту (опублікований в примірнику газети «Харьковские известия» договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, який було доставлено відповідачам), виконувало послуги по вивезенню твердих побутових відходів від домоволодінь з району, де знаходяться помешкання відповідачів-споживачів. Відповідачі не довели, що не користуються цими послугами тобто прийняли оферту.

Відповідно дост. 526 ЦК Українизобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогамиЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Відповідно дост. 625 ЦК Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно довідки ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» від 01.07.2020 про рух коштів по особистому рахунку № НОМЕР_1 за відповідачами утворилась заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів за період з 01.08.2017 по 01.07.2020 у розмірі 2146,09 грн. ( а.с.29).

Як вбачається з додатку до розрахунку заборгованості ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС сума інфляційних витрат складає 142, 95 грн., три відсотки річних від простроченої суми 89, 11 грн. ( а.с. 29-32).

Доводи відповідачів є хибними та не спростовують того факту, що відповідачем укладено договір з позивачем, оскільки для виникнення правовідносин з вивезення побутових відходів на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони.

Відповідно до частини третьої статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Згідно з частиною третьою статті 205 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Оскільки відповідач протягом місяця з дня опублікування позивачем у засобі масової інформації проекту договору про свою відмову укласти договір про надання послуг із вивезення побутових відходів чи про свою незгоду з умовами опублікованого договору до ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» у письмовому вигляді не направили, тому відповідачі вважаються таким, що прийняли пропозицію ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» щодо укладення договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, положення якого відповідають типовому договору.

При цьому Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, когеія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та постановлене законне та обгрунтоване рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» і наявність підстав для стягнення заборгваності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК Україниоскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

С.С. Кругова