Номер провадження: 22-ц/813/2978/21
Номер справи місцевого суду: 750/5351/19
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Представник Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про повернення безпідставно отриманих коштів.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 26.05.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_4 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9651340.

У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Ford», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

13.08.2018 року представник ОСОБА_2 по довіреності відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою на виплату страхового відшкодування за Полісом №АЕ/9651340, посилаючись на той факт, що велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 08.08.2016 року приблизно о 08 год. 30 хв., на а/д «Чернігів-Мена-Сосниця-Гремяч» з вини водія ОСОБА_6 , котрий керував забезпеченим транспортним засобом «Ford», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

На підтвердження факту настання вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_1 надав копію постанови про закриття кримінального провадження від 30.09.2016 року, також у поданій відповідачем заяві було зазначено, що відшкодування шкоди не отримано і можливості отримати немає.

На підставі наданих позивачу документів останній визнав вказану подію страховим випадком відповідно до чого здійснив виплату на реквізити відповідача ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 31 899,00 грн. що підтверджує страховий акт №ОЦ/011/000/18/0105 від 23.08.2018 року та платіжне доручення №1341 від 28.08.2018 року.

Однак, після виплати страхового відшкодування позивачу стало відомо, що особа, інтереси якої представляє відповідач в рамках кримінального провадження №0000140, 15.08.2016 року подала заяву, згідно якої вона немає претензій матеріального і морального характеру до водія ОСОБА_6 , оскільки збитки їй відшкодовані.

Відтак, з урахування вищевказаного, вбачається, що відповідачем було фактично отримано подвійне (повторне) відшкодування збитків в інтересах ОСОБА_2 , котрі були спричинені внаслідок загибелі велосипедиста ОСОБА_5 .

Дане відшкодування було отримано внаслідок недобросовісності набувача, котрий приховав факт відшкодування збитків з боку винуватця ДТП.

З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено претензією про повернення безпідставно набутих коштів. Ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку, а відтак, позивач змушений звергатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2020 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про повернення безпідставно отриманих коштів було задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», , р/р НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк», МФО 322669, юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40 безпідставно отримані кошти в розмірі 31899,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», , р/р НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк», МФО 322669, юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40 сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

06 липня 2020 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2020 року, відповідно до якої відповідач просить рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення було допущено неповне з`ясування обставин справи та невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на наступні порушення, допущені судом першої інстанції під час розгляду справи:

-не було досліджено оригінал єдиного доказу, на підтвердження позовних вимог, а саме заяву, нібито подану відповідачем в рамках кримінальної справи щодо відшкодування винуватцем ДТП матеріальних збитків потерпілій особі;

-за текстом рішення відсутнє будь-яке посилання на те, чи встановлювалась судом сума грошових коштів, яка ніби була сплачена винуватцем ДТП;

-за текстом рішення відсутнє будь-яке посилання на те, яким чином позивач отримав копію заяви, що міститься в матеріалах кримінального провадження;

-судом не звернуто уваги та не надано оцінки доводам, викладеним у відзиві на позов щодо застосування на положення пп.1 п.1 ст 1215 ЦК України;

- проігноровано позицію Верховного суду, викладену за результатами розгляду справи №750/5351/19 у постанові від 28.05.2020 року.

06 жовтня 2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому посилаючись на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.07.2020 року провадження у вказаній цивільній справі було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.08.2021 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 26.05.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_4 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9651340.

У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Ford», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

Підставою для виплати відшкодування ПрАТ «УПСК» стала заява про виплату страхового відшкодування від 08.08.2018 року, подана представником ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_1 та повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду від 08.08.2018 року. На підтвердження факту настання вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_1 надав копію постанови про закриття кримінального провадження від 30.09.2016 року, також у даній заяві було зазначено, що відшкодування шкоди не отримано і можливості отримати її немає.

Відповідно до Страхового акту №ОЦ/011/000/18/0105 від 23.08.2018 року відповідачу ОСОБА_1 було перераховано страхове відшкодування на підставі умов Договору страхування у розмірі 31 899,00 грн.. Вказані кошти були перераховані відповідачу згідно платіжного доручення №1341 від 28.08.2018 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

В матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_2 від 16.08.2016 року на ім`я Слідчого СУ ГУНП Чернігівської області Приходько Ю.В., згідно якої вона немає претензій матеріального і морального характеру до водія ОСОБА_6 , оскільки збитки їй відшкодовані.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Колегія звертає увагу, що даний позов заявлений, зокрема, з посиланням на положення ст. 1212 ЦК України, якою передбачено, що особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набула майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

У відповідності до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

У відповідності до п.27.4 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку недобросовісності з боку набувача.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ПрАТ «УПСК» на виконання ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та у відповідності до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9651340, на підставі заяви потерпілого, самостійно правомірно нарахувала у необхідному розмірі 31 899,00 грн. страхове відшкодування, яке виплатила відповідачу 23.08.2018 року, - колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь страхової компанії правомірно отриманого відповідачем 23.08.2018 року страхового відшкодування.

Колегія наголошує, що, згідно змісту позовної заяви, позивач визнає правомірність нарахування та виплати 23.08.2018 року відповідачу страхового відшкодування у розмірі 31 899,00 грн.

Викладене свідчить про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положення ч. 1 ст. 1212 ЦК України, оскільки відповідач 23.08.2018 року отримав страхове відшкодування за наявності належних правових підстав, які в подальшому не відпали, не змінились та не були скасовані.

Враховуючи зазначене, підстави для задоволення позову відсутні.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, неправильно застосував матеріальний закон, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого відповідачем судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 2400,00 грн. (а.с. 171).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2020 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 26 серпня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А.П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе