Справа №628/478/21
Провадження №2/628/435/21
15 квітня 2021 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Барабанової В.В.
за участю секретаря судового засідання Буткової В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Куп`янську, Харківської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, нанесеної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 15 вересня 2020 року на вул. 1-го Травня, 39, міста Куп`янськ, Харківської області сталася
керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічніпошкодження.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 є власністю позивача.
Відповідно до постанови Куп`янського міськрайонного суду Харківської області
від 19 жовтня 2020 року, водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
02 листопада 2020 року ОСОБА_1 , звернувся із заявою до суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 з проханням провести авто товарознавче дослідження автомобіля Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, про що був укладений договір про надання послуг з авто товарознавчого дослідження №62/1/20 від 02.11.2020.
02 листопада 2020 року СОД ФОП ОСОБА_4 направив відповідачу телеграму в якій повідомив час, дату та місце огляду автомобіля Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідач на огляд не з`явився.
Послуги з оцінки нанесеного матеріального збитку позивач сплатив ФОП ОСОБА_4 у розмірі 2100,00 грн. (акт прийому-передачі робіт, квитанція №6 від 22.01.2020).
ОСОБА_1 вказує, що крім матеріальної шкоди йому завдана і моральна шкода, яка полягає у психічних переживаннях, які він переніс під час ДТП, порушенням звичайного стану життя у зв`язку експлуатацією пошкодженого автомобіля і неможливістю повернення до стану автомобіля (без механічних пошкоджень) яким він був до дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку з браком грошей для його відновлення, а також незручності, які він переносить у зв`язку з вирішенням спору у судовому порядку.
Реалізовуючи право на відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 23.02.2021 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, який просить суд задовольнити. У разі неявки у судове засідання відповідача, просить винести по справі заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом оголошення на веб-сайті, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно приписів статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що постановою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 28, 29). Дана постанова набрала законної сили 30 жовтня 2020 року.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій або бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
Власником автомобіля Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 5).
Так, вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановою суду.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автотранспортний засіб Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 отримав значні пошкодження.
При цьому, зважаючи на положення частини 1 статті 106 ЦПК України, якою встановлено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, позивачем самостійно було замовлено експертизу та подано її висновок до суду.
За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини статті 1188 ЦК України).
Також позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює у 3000 грн..
Що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного.
Матеріальною правовою підставою компенсації моральної шкоди є норми цивільного права, зокрема ст.ст. 23, 280, 1167,1168 ЦК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 вказаної постанови Пленуму ВСУ із змінами, внесеними постановою №5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості.
З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що діями відповідача спричинені позивачу моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням транспортного засобу, та при визначенні розміру відшкодування, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд вважає обґрунтованою, та такою що підлягає до задоволення сума відшкодування моральної шкоди у сумі 3000 грн..
Таким чином, на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Статтею 141 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так за загальним правилом, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір за платіжним дорученням №41 від 16.02.2021 у розмірі 908 грн. (а.с.1) підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 77, 82, 141, 263, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, нанесеної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму нанесеної моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн..
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн..
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: В.В. Барабанова