РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку їх побачень звернувся ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали та просять суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заявлені позовні вимоги позивачем визнали частково. Не заперечили проти задоволення позовних вимог в частині встановлення графіку та способу зустрічей відповідачем з дитиною, запропонованому ними, а в частині позовних вимог щодо усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною відмовити за недоведеністю позовних вимог позивачем.

В судове засідання представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради не з`явився, однак подавав до суду письмові заяви про проведення розгляду справи у відсутності їх представника.

Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_5 .

Дана обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданим 25 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №773. Батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

В подальшому шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 листопада 2016 року було розірвано, дитину сторін ОСОБА_5 залишено на проживанні з матір`ю.

Розпорядженням Рівненського міського голови від 18 червня 2019 року №606-р визначено спосіб участі позивача ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлено можливість побачень з донькою: щорічно тривалістю 60 календарних днів в місці визначеному за попереднім погодженням з матір`ю дитини, для відпочинку та оздоровлення; щороку на наступний день після дня народження дитини; щороку в день народження батька, баби та діда; половину державних свят за попереднім погодженням із матір`ю дитини.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні ксерокопії Розпорядження Рівненського міського голови від 18 червня 2019 року №606-р про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї вбачається, що керуючись ст.158 Сімейного кодексу України, п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 12.06.2019: визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши можливість побачень з донькою: щорічно тривалістю 60 календарних днів в місці визначеному за попереднім погодженням з матір`ю дитини, для відпочинку та оздоровлення; щороку на наступний день після дня народження дитини; щороку в день народження батька, баби та діда; половину державних свят за попереднім погодженням із матір`ю дитини.

З вересня 2019 року позивач почав звертатись до відповідача за погодженнями про можливість побачень з дитиною, не отримавши відмови відповідачем позивач почав забирати і відводити дочку до своєї матері, у якої дитина проводила з ним час, а саме: з 15 по 23 вересня 2019 року на 8 днів; з 27 по 29 вересня 2019 року на 3 дні; з 19 по 20 жовтня 2019 року на 2 дні; з 24 по 26 жовтня 2019 року на 3 дні; з 26 по 30 жовтня 2019 року на 4 дні; з 31 жовтня по 2 листопада 2019 року на 3 дні; з 8 по 10 листопада 2019 року на 3 дні; з 30 листопада по 1 грудня 2019 року на 2 дні, а всього 28 днів.

Як вбачається з позовної заяви, яка датована позивачем 27 вересня 2019 року, до Рівненського міського суду подана ним 4 жовтня 2019 року.

Позивачем, менше ніж за пів року було використано 28 днів із 60-ти у виді побачень батька з дитиною, а на решту 32 дні залишилось більше шести місяців.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні відповіді, яка адресована представнику відповідача начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської ради позивач ОСОБА_1 в період з червня по грудень 2019 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської ради з питання сприяння йому в побаченнях з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у документуванні фактів перешкод у спілкуванні з нею, не звертався.

Правовому захисту у даному випадку може підлягати право у реалізації якого чиняться перешкоди, тобто здійснюється активна протидія засобам досягнення певної мети, однак позивач про свої спроби зустрітися з дитиною за місцем проживання, у дошкільному закладі, чи інших місцях не повідомляє; до служби у справах дітей з метою уникнення перешкод в отриманні побачень або фіксації фактів невиконання розпорядження міського голови не звертався, а натомість просить суд визнати способами вчинення йому перешкод юридично нікчемні обставини, як то: заяви начеб то когось з родичів відповідачки до правоохоронних органів про його некоректну поведінку та оскарження ними судових рішень щодо притягнення до адміністративної відповідальності; подання відповідачкою позову про збільшення розміру аліментів; неотримання рекомендованих поштових повідомлень під час її перебування за кодоном.

Встановлені в судовому засіданні обставини не спростовані свідками, які були допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визначений спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною відповідно до розпорядження Рівненського міського голови від 18 червня 2019 року №606-р виглядає цілком реалізованим, що в свою чергу свідчить про відсутність ознак порушення його права відповідачем, а відповідно і підстав для судового захисту.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги позивачем в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не підлягають до задоволення за недоведеністю позовних вимог.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно вищезазначеного Розпорядження Рівненського міського голови від 18 червня 2019 року окрім кількості днів для побачень батька з дитиною чітко визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлено можливість побачень з донькою за попереднім погодженням із матір`ю дитини.

Тобто даним Розпорядженням надавалося право в межах кількості встановлених 60 днів або погоджувати зустрічі батька з дитиною у певну дату, або відмовляти у такому погодженні. Однак, позивач вважає, що обов`язок відповідача зобов`язує її забезпечувати можливість забирати з дому дитину на першу його вимогу. Таким чином, своєрідне трактування сторонами - позивачем та відповідачем змісту Розпорядження призвело до певного конфлікту інтересів, однак жодним чином не доводить, що відповідач навмисно чинила перешкоди батькові у побаченні з донькою.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд, діючи насамперед в інтересах неповнолітньої дитини, а також те, що донька потребує спілкування з батьком та має бажання спілкуватись з ним, позивач не позбавлений батьківських прав, має бажання та намір спілкуватись, утримувати та виховувати доньку, а те, що між позивачем та відповідачем виникли особисті неприязні стосунки не можуть впливати на спілкування батька з донькою, у позовній заяві на думку суду, графік є занадто напруженим і фактично вириває дитину з кола сім`ї, у якій вона за рішенням суду про залишення з матір`ю, повинна знаходитися, перебувати більше часу і виховуватися, тому суд вважає за необхідне затвердити графік побачень батька та доньки, запропонований відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263-265,268,273,354

ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - задоволити частково.

У задоволенні вимоги щодо усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною відмовити за недоведеністю.

Встановити та затвердити наступний графік побачень батька з дитиною, а саме:

необмежене спілкування з донькою особисто, а також засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту між батьком та донькою;

спільний відпочинок та оздоровлення доньки та батька: в період літніх та зимових канікул (1/2 кожних канікул) решта канікул за домовленістю. Донька проводить з батьком на території фактичного проживання батька, або на його розсуд;

спільне дозвілля батька з дитиною: кожного парного року на державні свята: 1 січня, 7 січня або 25 грудня, а також на день народження самої дитини - 20 березня та на день народження батька - 16 вересня, з попереднім узгодженням з матір`ю;

побачення з донькою за її фактичним місцем проживання чи перебування, на території фактичного місця проживання чи перебування або на його розсуд в усі інші дні року з попереднім узгодженням з матір`ю.

У разі неможливості побачення батька з донькою внаслідок об`єктивних обставин (хвороби дитини, зміни розпорядку занять у дошкільному закладі, школі чи будь-якому іншому навчальному закладі) батько отримує право на побачення із донькою в інший, вільний від навчання день.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_4 АДРЕСА_2

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, м.Рівне, вул.Поштова, 2

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов