1Справа № 335/6534/21 2/335/2365/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Якимової О.С., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, у якому просить стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., починаючи з дня подання заяви та до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.09.2001р. між нею та ОСОБА_2 1963 року народження було укладено шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, Україна та було видане Свідоцтво про одруження Серія НОМЕР_1 , про що в книзі реєстрації актів про одруження 07.09.2001р. було зроблено відповідний запис за №921. Від шлюбних відносин ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_4 . Спільне життя з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, а також щодо виховання дитини. На утримання дитини кожного місяця потрібно не менше 5000,00 гривень, в якості аліментів з Відповідача, внаслідок того, що вона повинна витрачати щомісячно грошові кошти на наступне: на ліки, на засоби гігієни, на іграшки, на дитячі книжки для розвитку дитини та підручники, на відвідування гуртків, на сплату внесків у школу, на їжу, на одяг, на взуття, на сплату комунальних послуг, та інше. Відповідач, на даний час, ніяким чином не допомагає утримувати спільного сина та відмовляється надавати грошові кошти на дитину. Вона утримує сина самостійно за рахунок своїх власних збережень та витрачає суму більшу аніж вказаний розмір аліментів. Втім, зазначених грошових коштів не вистачає на вищенаведені витрати, які пов`язані з утриманням дитини.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що позивачем не наведеного жодного доказу, який би підтверджував розмір її витрат на дитину, а тому позов визнає частково і просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від заробітку.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити на підставах, викладених у позовній заяві. Наполягає на визначенні аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має мінливий дохід, а те, що з його слів він влаштувався на роботу, знаючи його тривалий час, вона впевнена, що працювати він буде недовгий час, а тому наполягає на задоволенні позову та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 5000,00 грн. Наразі дитина отримала травму, потребує лікування та індивідуального навчання і утримання з боку батька. Також вказала, що з 06.08.2021 року проживає з дитиною окремо від відповідача.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення аліментів у визначеному законом розмірі ј частини доходів. Вказав, що з 06.08.2021 року він працює за направленням центру зайнятості в Концерні «МТМ», однак ще зарплату не отримував, однак його оклад становить 13270 грн., а тому не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 3000,00 грн. на утримання дитини.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2001 року.

Сторони у справі є батьками неповнолітнього: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача та проживає разом з нею ,що не заперечується відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей на утриманні - не має. Позивач офіційно не працевлаштований.

Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засідання матеріалами справи.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомомго майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження (ч. 3 ст. 184 СК України).

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Позивач має право на вибір способу стягнення аліментів, оскільки дитина мешкає разом з нею і ОСОБА_1 наполягає на стягненні аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років становить: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В силу ст. 141 СК України кожен із батьків зобов`язаний забезпечити щонайменше половину від цього прожиткового мінімуму.

Встановлений ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.07.2021 у розмірі 2510,00 грн є таким, який відповідно до ст. 180 СК України підлягає розподілу між обома батьками, по 1255,00 грн.

Отже, з урахуванням вищенаведеного та визнання відповідачем позову частково на суму 3000,00 грн. щомісячно, суд дійшов висновку про задоволення позову частково та стягнення аліментів, проте не у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, оскільки такий розмір позивачем доведено не було.

Позивач визначаючи розмір щомісячного платежу в розмірі 5000 грн., до позовної заяви не надала жодних доказів на підтвердження матеріального становища відповідача, який би підтверджував можливість сплачувати аліменти у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, а також не надала доказів на підтвердження того, що дитина потребує на місяць такого розміру аліментів з урахуванням обов`язку обох батьків приймати участь у забезпеченні дитини, заявляючи вимоги про стягнення аліментів у розмірі 5 000,00 гривень.

З урахуванням матеріального становища сторін та їх стану здоров`я, стану здоров`я дитини, відсутності перешкод у відповідача надавати допомогу на утримання дитини, яка потребує такої допомоги, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, приймаючи до уваги матеріальне положення позивача і те, що відповідач є працездатною особою, а також положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", суд дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень щомісяця, і саме такий розмір буде достатнім для утримання дитини, і відповідач в змозі його виплачувати, про що зазначив відповідач та ця сума не перевищує можливостей відповідача.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини.

При цьому суд враховує також ті обставини, що сторони не позбавлені можливості врегулювання оплати аліментів в добровільному порядку за взаємною згодою з урахуванням інтересів дітей.

При цьому, платник та одержувач аліментів не позбавлені права, за наявності підстав, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (стаття 192 СК України),а той із батьків з ким проживає дитина - з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (стаття 185 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 18.06.2021 року, а тому аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини, за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена при подачі вищезазначеного позову до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень щомісяця, починаючи стягнення з 18.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 грн.

В задоволенні решти частині вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про сторін згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_1

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований АДРЕСА_1

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 26.08.2021 року. Повне рішення складено 28.08.2021.

Суддя: Ю.В. Апаллонова