Справа № 204/817/21
Провадження № 2-о/204/31/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

за участю представинка заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Дніпровська міська рада про встановлення факту постійного проживання та реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2021 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин, зокрема того, що ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований на теплоході СТ-26 з 01.01.1993 року по 04.11.2010 року.

В обгрунтування заяви зазначено про те, що заявником подано до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради заяву про надання дозволу на приватизацію приміщення АДРЕСА_1 . В січні 2021 року ОСОБА_2 отримав лист відповідь, яким йому відмовлено у наданні дозволу на приватизацію оскільки відомості про реєстрацію та документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 01.01.1993 по 25.01.1995 та з 14.07.2000 по 04.11.2010 відсутні. 03.08.1992 року заявника було прийнято на посаду штукатуром 2 розряду СМУ, того ж дня місце проживання було зареєстровано на теплоході СТ-26, з архівної справи ВАТ «Дніпропетровський агрегатний завод» є підтвердження, що на момент прийняття на роботу 27.07.2010 року (згідно трудової книги ) у паспорті була прописка: м.Дніпропетровськ, т/х СТ-26, інші місця реєстрації відсутні. З 04.11.2010 року заявник був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , інші місця реєстрації відсутні, що також підтверджує факт реєстрації за іншою адресою, а саме на теплоході СТ-26.

Заявник зазначає, що у відповідності до норм чинного законодавства має намір скористатись правом на приватизацію кімнати у гуртожитку, однак не може його реалізувати, через відсутність документів, що підтверджують факт реєстрації місця проживання з 01.01.1993 по 04.11.2010 року, а тому заявник вимушений звернутись до суду з даною заявою.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав повністю просив задовольнити, посилаючись на підстави зазначені у заяві. Окрім того, представник надав суду лист АНД районного відділу у м.Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, щодо документування його попереднім паспортом, як підтвердження відомостей щодо місця реєстрації на час його видачі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без його участі.

Вислухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, по наступним підставам.

Статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст.16 ЦК України.

Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 подано до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради заяву про надання дозволу на приватизацію приміщення АДРЕСА_1 .

12.01.2021 року заявник отримав лист відповідь, яким Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради відмовлено у наданні дозволу на приватизацію, оскільки відомості про реєстрацію та документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 01.01.1993 по 25.01.1995 таз 14.07.2000 по 04.11.2010 відсутні.

В свою чергу, судом встановлено наступне.

Відповідно до запису у трудовій книжці НОМЕР_1 заявник з 03.08.1992 року працював на посаді штукатура 2 розряду СМУ Дніпропетровського річкового порту АСК Укррічфлот.

Відповідно до довідки АНД районного відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області №1210-63/1210-21 від 18.01.2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 вересня 1996 року було документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 в Амур-Нижньодніпровському РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області у зв`язку із загальнодержавним обміном паспортів зразку колишнього СРСР замість паспорта серії НОМЕР_3 . На момент оформлення паспорта (20.09.1996 року), був прописаний (зареєстрований) за адресою: м. Дніпропетровськ, теплохід СТ-26 (ДРЕБ флоту).

У зв`язку із зміною паспорту зразку колишнього СРСР замість паспорта серії НОМЕР_3 , у заявника відсутні прямі письмові докази реєстрації місця проживання з 1992 року до 1995 року.

В свою чергу, 02.02.2012 року Красногвардійським РВ ҐУ МВС України у Дніпропетровській області, у зв`язку із порчею паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , заявнику було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , згідно копії якого, заявник з 04.11.2010 року був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджує факт реєстрації у попередній час за іншою адресою, а саме на теплоході СТ-26.

Згідно відповіді від АСК «Укррічфлот» від 09.12.2020 року № 343-унцр, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період перебування в трудових відносинах з підприємством був зареєстрований Амур-Нижньодніпровським районним відділом Дніпропетровського управління УМВС України в Дніпропетровській області на теплоході СТ-26.

Також, відповідно до військового квитку № НОМЕР_5 , заявник був прийнятий на облік до Амур- Нижньодніпровського РВК м. Дніпропетровська 06.08.1992 року та знятий з обліку 15.12.2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на час постановки на облік), військовий облік усіх військовозобов`язаних і призовників провадиться за місцем їх проживання і поділяється на загальний, спеціальний, персонально-якісний та персонально-первинний облік. Персонально-якісний облік усіх військовозобов`язаних і призовників покладається на районні (міські) військові комісаріати.

Отже факт взяття та перебування на військовому обліку в Амур-Нижньодніпровському РВК м. Дніпропетровська додатково вказує на факт проживання та реєстрації заявника з серпня 1992 року в межах території АНД району м. Дніпропетровська.

Окрім того, допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили суду, що ОСОБА_3 дійсно тривалий час проживав на теплоході до осені 2010 року, коли у зв`язку з зміною роботи переїхав в гуртожиток на АДРЕСА_2 .

Викладені обставини, у своїй сукупності підтверджують, що позивачем не змінювалось місце реєстрації проживання на теплоході СТ-26 з 1992 року до 2010 року включно.

Згідно ч. 1 ст. 17 ЦК УРСР 1963 року (чинного на час реєстрації заявника), місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.

Відповідно до частин першої, шостої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Суд вважає встановленим та приходить до переконливих висновків, що дійсно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований на теплоході на теплоході СТ-26 з 03.08.1992 року по 04.11.2010 року (отже в тому числі і в періоди з 01.01.1993 року по 25.01.1995 року та з 14.07.2000 року по 04.11.2010 року). Встановлення цього факту має для ОСОБА_2 юридичне значення, оскільки йому необхідно привести у відповідність документи для оформлення приватизації, в свою чергу, втрата заявником письвоих документів на посвідчення зазначених обставин, не може бути перешкодою для обмеження конституційного права громадянина на житло.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 17 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 15, 16, 29 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Законом України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 19.06.1992 року), ст. ст. 19, 76-81, 259, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ), заінтересована особа Дніпровська міська рада (адреса місцезнаходження: м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75) про встановлення факту постійного проживання та реєстрації задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований на теплоході СТ-26 з 01.01.1993 року по 04.11.2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська