ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9670/21 Справа № 190/1227/21 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа старший державний виконавець П`ятихатського ВДВС у Кам`янському районі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Черняк Оксана Миколаївна, стягувач ОСОБА_2 , про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця П`ятихатського РВ ДВС Південно Східного МУ Міністерства юстиції Черняк О.М. по виконавчому провадженню №17895623 в частині винесення нею постанов про арешт коштів боржника від 04.08.2021 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 12.08.2021 року та постанови про накладання на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, а також зобов`язати державного виконавця скасувати зазначені постанови.

Скарга обгрунтована тим, що на примусовому виконанні П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янскому районі Дніпропетровської області Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебувають матеріали виконавчого провадження № 17895623 за виконавчим листом № 2-548/09 від 18.02.2010 року, виданим П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_2 , починаючи з 11.11.2009 року.

12.08.2021 року старшим державним виконавцем П`ятихатського районного відділу державної виконавчої служби Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Черняк О.М. винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, а також постанова про накладання на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Крім цього, 04.08.2021 року старшим державним виконавцем Черняк О.М. була винесена постанова про арешт коштів боржника за ВП № 1789562. ОСОБА_1 вважає прийняті постанови від 04.08.2021 року та 12.08.2021 року неправомірними, такими, що постановлені на підставі неповного з`ясування та недоведеності всіх обставин справи, що мають істотне значення, отже є такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа старший державний виконавець П`ятихатського ВДВС у Кам`янському районі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Черняк Оксана Миколаївна, стягувач ОСОБА_2 , про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення його скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду, як законну та обгрунтовану, залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янскому районі Дніпропетровської області Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебувають матеріали виконавчого провадження № 17895623 за виконавчим листом № 2-548/09 від 18.02.2010 року, виданого П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_2 ..

Постановою державного виконавця від 02.03.2010 року відкрито виконавче провадження за вищезазначеним виконавчим листом.

Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 22.11.2013 року, проводилося стягнення заборгованості по аліментам за місцем роботи ОСОБА_1 , що підтверджено звітами про здійснення відрахування та виплат. Стягнення аліментів припинено у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з роботи.

13.07.2021 року державним виконавцем було здійснено виклик боржника ОСОБА_1 на 03.08.2021 року, відповідно до якого останнього зобов`язано надати пояснення за фактом невиконання рішення суду та певний перелік документів.

Але за викликом боржник не з`явився, зобов`язання, покладені на нього державним виконавцем не виконав.

04.08.2021 року державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів що містяться на рахунках звернення стягнення на які заборонено законом.

12.08.2021 року державним виконавцем у зв`язку з тим, що за боржником наявна заборгованість понад шість місяців винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Згідно розрахунку державного виконавця від 05.08.2021 р., заборгованість боржника ОСОБА_1 , станом на 01.08.2021 року становить 105 825,46 грн. (а.с.18).

У зв`язку з тим, що боржник має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, 12.08.2021 року державним виконавцем на підставі ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про накладення на боржника штрафу в розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 15).

Звертаючись зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_1 посилався на те, що прийняті постанови від 04.08.2021 року та 12.08.2021 року є неправомірними.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови державного виконавця про застосування обмежень до боржника винесені державним виконавцем правомірно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), було б ілюзорним, якби органи державної виконавчої служби дозволяли, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням пункту 1 статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено особливий порядок дій, метою яких є створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який передбачає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

При цьому, вказані у цій статті обмеження будуть вважатись такими, що застосовані із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі, коли таке рішення буде вмотивоване державним виконавцем у відповідних постановах належним чином.

За правилами Закону «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

При встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому вказана стаття не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

Частина 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначає арешт як початкову стадію того ж провадження щодо звернення стягнення на майно боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У разі погашення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дає підстави виконавцю для накладення постанови про обмеження певних прав, виконавцем будуть вжиті заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом першої інстанції встановлено, що боржник ОСОБА_1 доказів, які б підтверджували незаконність винесення оскаржуваних постанов, суду не надав.

Частиною 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Також ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження винятків, визначених у частині 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Ураховуючи, що заборгованість за аліментами існує тривалий час і має триваючий характер, на час вжиття державним виконавцем відповідних обмежень не погашена, апеляційний суд вважає, що у такому випадку державним виконавцем не порушені основні засади виконавчого провадження, встановлені статтею другою Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Встановивши, що за боржником рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, розмір якої перевищує сукупну суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець правомірно виніс постанови про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та накладення арешту на кошти боржника до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Висновок суду узгоджується з нормами матеріального права, які суд правильно застосував.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.

Оскільки оскаржувані постанови державного виконавця винесені згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», направлені на забезпечення прав третьої особи дитини, жодним чином не позбавляють боржника права на працю, то доводи апеляційної скарги щодо порушення оскаржуваною постановою його прав є неспроможними.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до неправильної оцінки судом доказів щодо наявної у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів та переоцінки цих доказів, при цьому розмір заборгованості боржник не спростував. Заявник вважає незаконними вжиті оскаржуваними постановами державного виконавця обмеження щодо нього.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

Е.Л. Демченко

М.О. Макаров