Справа № 263/4633/21
Провадження №2/263/1617/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Кияна Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Коваль О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Маріупольська державна нотаріальна контора про зняття відчуження об`єкта нерухомого майна

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про зняття відчуження з об`єкту нерухомого майна.

В обґрунтування позову, зокрема зазначила, що вона є спадкоємицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27.09.2010 року Першою маріупольською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №936/2010 до майна померлої. Спадковим майном є 144/300 часток квартири АДРЕСА_1 .

Співвласниками спірної квартири були: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли. Станом на день подання позову співвласниками квартири залишились ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

31.03.2021 року Позивачка звернулася до нотаріальної контори із вимогою видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається із 144/300 часток квартири АДРЕСА_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.03.2021 року №643/02-31 Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із тим, що при отриманні нотаріусом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виявлено наявність архівного запису про заборону відчуження квартири (реєстраційний номер обтяження 2195197 дата 18.07.2005, підстава обтяження: не вказано, б/н, від 14.05.1994 року Перша маріупольська нотаріальна контора).

Заборона на відчуження майна виникла у 1994 році, а саме 14.05.1994 року Першою маріупольською державною нотаріальною конторою було посвідчено договір довічного утримання між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . За цим договором, після смерті останнього, до Позивачки переходило право власності на 28/100 спірної квартири. Саме цей договір (№7-2281, зареєстрований в Маріупольському БТІ 28.12.1994 року реєстраційний номер 34974) і був підставою внесення заборони на відчуження майна.

Але ж ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, після чого Позивачка зареєструвала право власності на належну йому частину майна 28/100 квартири АДРЕСА_1 на своє ім`я. Заборона була знята. І 26.08.1998 року Позивачка подарувала частину спірної квартири племінниці ОСОБА_2 .

Посилаючись на викладене, просила суд зняти заборону відчуження з нерухомого майна.

В судове засідання, позивач не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання також не з`явилася. Відзиву на позов не надала, заперечення не надіслані.

Неявка в судове засідання сторін, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про місце, день та час розгляду справи та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Розгляд справи було призначено на 27.08.2021 року.

Згідно з ч.6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи складність справи, виготовлення судового рішення відкладено до 5 днів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судом встановлено, відповідно до свідоцтва на право власності від 24.03.1994 року квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , її спадкоємицею стала ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Фоміною, від 19.08.1998 року, реєстраційний номер 1-2004.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, після чого Позивачка зареєструвала право власності на належну йому частину майна 28/100 квартири АДРЕСА_1 на своє ім`я. Ця частина квартири належала Позивачці на підставі договору довічного утримання, посвідченого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою 14 травня 1994 року реєстровий №7-2281.

26.08.1998 року Позивачка ОСОБА_1 подарувала належну їй частину квартири, яку вона отримала за договором довічного утримання, ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування квартири від 26.08.1998 року посвідченого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №1-2049.

На час укладання договору дарування відомості про заборону на відчуження спірного майна були відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , спадкоємицею якої залишилася ОСОБА_1 .

27.09.2010 року Першою маріупольською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №936/2010 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцем за законом є дочка спадкодавця ОСОБА_1 .

31.03.2021 року Позивачка звернулась до Першої маріупольської нотаріальної контори Донецької області із вимогою видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщино за законом, яке складається із 144/300 часток квартири АДРЕСА_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.01.2021 року №643/02-31 Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про прав на спадщину у зв`язку із наявністю архівного запису про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна (довідка №250662050 сформована нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори маріупольського нотаріального округу Гердвіліс О.В. вбачається, що 18.07.2005 року за №2195197 було зареєстровано обтяження заборона, підстава обтяження не зазначена, без номеру від 14.05.1994 року. Об`єкт обтяження квартира АДРЕСА_1 .

Таким чином, під час оформлення спадкових документів, у березні 2021 року було з`ясовано, що заборона була помилково зареєстрована повторно.

Частина 5 ст.1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 1 ст.1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема може бути припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, також гарантує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Системний аналіз наведених норм права, а також та обставина, що позивач у передбачені законом строки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, дають підстави для висновку про наявність у позивача як спадкоємця за законом права на звернення до суду із позовом про скасування арешту, оскільки таке право перейшло до позивача як спадкоємця з моменту відкриття спадщини, і не може бути підставою для відмови від права на звернення до суду за захистом.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно з інформації, яка міститься в Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №13195080 на квартиру АДРЕСА_1 накладена заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження №2195197, підстава обтяження не вказано, б/н, 14.05.1994, Перша Маріупольська нотаріальна контора.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Отже, за викладених обставин, суд приходить до висновку, що на теперішній час у позивача як спадкоємця наявні обмеження у здійсненні свого права, зокрема, отримання майна за спадщиною, користування та розпорядження ним,тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 259, 264, 265, 273, 279, 280 - 283, 289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зняття заборони, арешту з майна, - задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений Першою маріупольською державною нотаріальною конторою (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 2195197.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Донецького апеляційного суду безпосередньо або через суд, який ухвалив рішення протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, якому повне рішення не були вручені у день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках передбачених ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , 1986 року народження, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Перша Маріупольська державна нотаріальна контора, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Металургів, будинок 21.

Суддя Д.В. Киян