ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2110/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/1237/21 Категорія: 307000000 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Василенко Л.І., Карпенко О.В.

За участю секретаря Литвин-Восколович Ж.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Черкаська міська рада;

третя особа ОСОБА_2 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Гарбазей Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гарбазей Дмитра Олександровича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.08.2021 року, постановлене у приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Позарецької С.М. 27.08.2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

23.02.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовомдо Черкаської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування доводів позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що у листопаді 2019 року помер ОСОБА_3 , 1979 року народження, про що складено актовий запис № 49 від 04.01.2020 року, який приходився їй двоюрідним онуком, так як був онуком її рідної сестри ОСОБА_4 .

Позивач посилається, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 , яка належала останньому на підставі договору купівлі-продажу від 19.01.2017 року.

ОСОБА_1 вказує, що за життя вона підтримувала із ОСОБА_3 тісні стосунки, він приходив до неї у гості. Крім того, останнім часом ОСОБА_3 говорив, що зустрічається з жінкою та планує переїхати до неї в село. Останній раз у лютому 2019 року вже не було телефонного зв?язку з ОСОБА_3 і позивач ОСОБА_1 вирішила, що він поїхав до цієї жінки. Тривалий час від нього не було звісток, тож ОСОБА_1 почала навідуватися до нього додому, але двері ніхто не відчиняв та сусіди нічого не знали про нього. Згодом позивач знову прийшла за місцем його проживання і невідома особа повідомила, що ОСОБА_3 більше за вказаною адресою не живе.

У грудні 2019 року на кладовищі № 6 у м. Черкаси позивач ОСОБА_1 дізналась, що помер ОСОБА_3 там похований.

17.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про спадщину за законом, оскільки інших спадкоємців немає.

В ході перевірки щодо заведеної спадкової справи було встановлено, що 11.09.2020 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори заведена спадкова справа після померлого ОСОБА_3 .

17.02.2021 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва до Першої Черкаської державної нотаріальної контори.

Постановою державного нотаріуса від 19.02.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв?язку з пропуском строк для прийняття спадщини.

Позивач вважає, що вона пропустила строки на прийняття спадщини з поважних причин, оскільки після смерті ОСОБА_3 вона згодом дізналась про його смерть (дата смерті листопад 2019 року), а з грудня 2019 року почалося поширення вірусного респіраторного захворювання Covid-19, в тому числі і в Україні. Так як, позивач має похилий вік та має ряд хронічних захворювань, а з 12.03.2020 року було запроваджено карантин і введено обмеження, то вона не змогла вчасно прийняти спадщину.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті померлого ОСОБА_3 у листопаді 2019 року тривалістю три місяці з дня набрання законної сили рішення суду.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.08.2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Гарбазей Д.О. оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник скаржника адвокат Гарбазей Д.О. вказує, що позивачу ОСОБА_1 станом на 2020 рік було 69 років та нею був перенесений інфаркт. В свою чергу, гостра респіраторна хвороба COVID-19, особливо небезпечно впливає на серцево-судинну систему, а оскільки позивач ОСОБА_1 за медичними показниками має схильність до повторного прояву серцевої недостатності, то вона перебувала дома на самоізоляції та утримувалася від контакту з іншими особами.

Скаржник посилається, що померлий ОСОБА_3 був близькою особою для позивача, смерть якого спричинила глибокі душевні страждання і моральний стрес для особи похилого віку, стрес для якої міг мати наслідки загострення захворювань.

Представник скаржника адвокат Гарбазей Д.О. звертає увагу, що за період обмежувальних заходів, пов?язаних з поширенням COVID-19, ОСОБА_1 не відвідувала місця масового скупчення людей, а придбанням продуктів харчування та сплатою комунальних послуг займалися близькі особи без здійснення особистого контакту чи передачі будь-яких речей із залишенням придбаних товарів у дверей квартири, відповідно жодної можливості, як особисто подати заяву до нотаріуса, так і відправити поштою у позивача не було.

У зв?язку з вище вказаним, представник ОСОБА_1 адвокат Гарбазей Д.О. просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.08.2021 року по справі № 711/1237/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити в повному обсязі.

03.12.2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшли письмові пояснення від представника Черкаської міської ради В.О. Кирмана.

В обґрунтування пояснень зазначається, що, звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів того, що її не звернення до нотаріуса для прийняття спадщини у вказаний період було пов?язано з об?єктивними, непередбачуваними, істотними труднощами для вчинення дій, щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв?язку з чим позивач ОСОБА_1 не виконала свій процесуальний обов?язок із доведення тих обставин, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв?язку з вище викладеними обставинами, представник Черкаської міської ради В.О. Кирман просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.08.2021 року у справі № 711/1237/21 відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та її представника, представника відповідача, які з?явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи представника скаржника, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення відмову у задоволенні позовних вимог про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог, вказавши, що відсутні докази поважності причин пропуску строку позивачем для подання заяви про прийняття спадщини.

Районний суд послався у рішенні, що наявність у позивача ряду захворювань не свідчить про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, так як медичні документи, надані позивачем як докази підтверджують перебування на лікуванні та обстеження у період з 2016 по 2019 рік. Наявність 3 грипи інвалідності у позивача не є поважною причиною. Також суд прийшов до висновку про безпідставність посилань позивача про необізнаність із законами, в які строки слід подавати заяви до нотаріуса щодо отримання спадкового майна. Безпідставними суд визнав, що лише у грудні 2019 року позивача дізналась про смерть свого родича, а потім поширилась хвороба «ковід», тому вона не могла вчасно подати заяву про прийняття спадщини, оскільки доказів суду, що позивача перебувала на самоізоляції також не надано.

Суд послався в рішення, що позивачем не надано належних та переконливих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції у листопаді 2019 року помер ОСОБА_3 , 1979 року народження, про що складено актовий запис № 49 від 04.01.2020 року.

Як посилається позивач, він приходився ОСОБА_1 двоюрідним онуком (був онуком її рідної сестри ОСОБА_4 ) Після смерті ОСОБА_3 , померлого в листопаді 2019 року відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19.01.2017 року.

17.02.2021 рокуОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про спадщину за законом, оскільки інших спадкоємців немає, як вказала вона нотаріусу.

Під час перевірки заведеної спадкової справи було встановлено, що 11.09.2020 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори заведена спадкова справа після померлого ОСОБА_3 , у листопаді 2019 року.

Разом з тим, у своїх поясненнях в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що у померлого є рідний брат, який проживає в Російській Федерації. Тому посилання позивача, що вона є єдиним спадкоємцем не відповідають дійсності, оскільки він як рідний брат має право на спадкування майна після смерті свого рідного брата ОСОБА_3 , але не був залучений до участі у розгляді справи, оскільки відповідачем позивач вказує лише Черкаську міську раду.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який має намір прийняти спадщину та на момент відкриття спадщини не мешкав постійно разом зі спадкодавцем повинен подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Постановою нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. від 19.02.2021 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв?язку з тим, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини, а тому у нотаріуса немає правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 38).

Як вбачається із постанови нотаріуса від 19.02. 2021року, що після перевірки у спадковому реєстрі наявності заведеної спадкової справи, спадкова справа після померлого ОСОБА_3 не заводилась, заяв про прийняття, відмову від спадщини або видачі свідоцтва про право на спадщину від інших спадкоємців не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе звернути увагу, що згідно з повним витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, наданого Державним нотаріусом, вбачається, що ОСОБА_3 був похований як безрідний за рахунок держави, що дає підстави для висновку, що родичі не були обізнані про його смерть та не займались його похованням.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини, у тому числі на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини (пункт 2.1); якщо заява, в якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5).

За змістом частин 1 та 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов?язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім?єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов?язані з об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця об?єктивних перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17.

Встановлені судом обставини свідчать і це не заперечується позивачем ОСОБА_1 , що вона була обізнана про смерть свого двоюрідного онука з грудня 2019 року та строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті, який сплив ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак із відповідною заявою до суду звернулась лише 23 лютого 2021 року.

Судом встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, із заявами про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався до подання заяви позивачем ОСОБА_1 . На час відкриття спадщини позивач не проживала постійно із спадкодавцем ОСОБА_3 в одній квартирі, тому фактично не підтверджено її вступ прийняття спадщини, як і не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк.

Крім того, як вказувалось вище в судовому засіданні стало відомо зі слід позивача ОСОБА_1 , що у померлого ОСОБА_3 є рідний брат, який проживає в Російській Федерації, який має першочергове право як спадкоємець попереду черги позивача за законом.

На обґрунтування свого доводів позову ОСОБА_1 , як на поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, вказувала, що у зв?язку із запровадженням в Україні карантину, у встановлений законом для прийняття спадщини шестимісячний строк, вона не мала можливості звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою. Крім того, позивач є особою похилого віку, перенесла інсульт, має ряд хронічних захворювань та для збереження свого життя, ОСОБА_1 не могла тривалий час вжити заходів щодо прийняття спадщини та подати заяву особисто нотаріусу..

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що , звертаючись до суду першої інстанції, позивач не надала суду належних та допустимих доказів обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, і передумови для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні, оскільки переконливих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини вона не надала суду.

Надані медичні документи про стан здоров?я позивача ОСОБА_1 не можуть свідчити про неможливість останньої фізично прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини чи для направлення такої заяви засобами поштового зв?язку.

Доводи представника скаржника, що вона не могла звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини, оскільки з грудня 2019 року почалося поширення вірусного захворювання COVID-19 є необґрунтованим, так як відповідно до листа Міністерства юстиції України від 17.03.2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» доцільність роботи нотаріальних контор на період карантинних обмежень полягала в обмеженні прийому громадян, шляхом зменшення скупчення людей у приміщенні контори. Прийом громадян здійснювався виключно для вчинення невідкладних нотаріальних дій, пов?язаних з можливим пропуском передбачених законодавством строків, а також порушенням прав громадянин, за попереднім записом в телефонному режимі.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивач могла звернутися до державної нотаріальної контори за попереднім записом, для реалізації свого права щодо отримання спадщини, але таким правом не скористалась.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає вірними висновки суду першої інстанції у даній справі про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки відсутні підстави за наявних доказів для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного, так як не свідчать про існування обставин, які б перешкоджали позивачу у визначений строк подати заяву про прийняття спадщини.

Апеляційний суд враховує, що позивач ОСОБА_1 дізналася про смерть ОСОБА_3 у грудні 2019 року, а даний позов подано 23.02.2021 року, тобто більше чим через рік з дня смерті спадкодавця.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що померлий ОСОБА_3 має рідного брата, який відповідно до ст. 1262 ЦК України є у другій черзі спадкоємців за законом, тобто має право на спадкове майно, а він не залучений до участі у розгляді справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким встановлені обставини справи, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яке відповідає вимогам закону, тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги.

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим, і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати слід залишити за особою, яка подавала апеляційну скаргу, оскільки рішення районного суду залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гарбазей Дмитра Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 13.12. 2021 року .

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л.І. Василенко

О.В. Карпенко