Справа № 750/841/21
Провадження № 2/750/709/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді - Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.,

з участю позивача, відповідача ОСОБА_1 ,

представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

встановив:

у січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягнуті на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.07.2014 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/8 частини його заробітку.

Встановити розмір аліментів, що стягнуті на підставі судового наказу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.12.2020 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/8 частини його заробітку.

Встановити розмір аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/8 частини його заробітку.

Позов мотивовано тим, що його сімейний стан змінився, оскільки він 30.04.2020 одружився з ОСОБА_9 та у них народилась дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим значно змінився і його матеріальний стан.

06.05.2021 ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.05.2021 та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 07.05.2021 об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Позивач в судовому засіданні первісний позов підтримав, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, майнових спорів до ОСОБА_4 не має, аліменти від нього отримує згідно чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_11 просила відмовити у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 у задоволенні первісного позову просила відмовити, зустрічний позов підтримала та просила задовольнити.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2014 року зменшено розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.10.2011 року з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно судового наказу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.12.2020 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Також, як зазначає позивач у позовній заяві, ним добровільно відраховуються 16,5 % його заробітку ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проте доказів про добровільне відрахування аліментів позивачу суду не надано.

Згідно свідоцтва про шлюб, 30.04.2020 ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_9 .

Згідно свідоцтва про народження позивач є батьком малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дитина від іншого шлюбу з ОСОБА_9 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів на підставі положень статті 192 СК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення суду та судового наказу розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення інших дітей та суперечитиме їх інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2014 року, судовим наказом від 22 грудня 2020 року, у позові слід відмовити.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, беручи до уваги матеріальний та сімейний стан відповідача та інші суттєві обставини справи, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частини заробітку з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.05.2021 і до повноліття дитини.

Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 180,181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд -

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_5 (відоме місце проживання: с. Манченкі, Люботинський район, харківська область), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_3 ) про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Ладинка, Чернігівського району, Чернігівської області аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.05.2021 та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення суду складено 28.08.2021.

Суддя: