Справа № 274/5263/21 Провадження № 2/0274/1612/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

13.12.21 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадженні цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,
доОСОБА_3 ,
за участю Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області,
пропозбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 р. ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягувати на її користь з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини, посилаючись на те, що ОСОБА_3 впродовж п`яти років не виконує батьківських обов`язків щодо сина та не приймає участі в його утримання, дитина проживає разом з нею.

ОСОБА_3 своєї позиції у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.12.2011 р. (а. с. 7).

Дитина - ОСОБА_4 , проживає з матір`ю - ОСОБА_1 , у АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 27.06.2019 р. про реєстрацію місця проживання особи, відміткою про зареєстрована місце проживання у паспорті ОСОБА_1 та двома довідками від 02.02.2021 р. Приватного підприємства "Житлоремекс 2"(а. с. 8, 10, 12, 15).

ОСОБА_4 навчається у ЗОШ № 18 м. Бердичева, його вихованням займається мати - ОСОБА_1 , вона періодично спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться життям дитини, батько дитини - ОСОБА_3 , контакту зі школою не підтримує, з вчителями не спілкується, життям дитини у класі не цікавиться, школу не відвідує, що підтверджується характеристикою учня 3-Б класу ОСОБА_4 (а. с. 14).

У висновку від 01.11.2021 р. № 02.2-06/2362 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 вказано, що, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 разом з сином проживає у АДРЕСА_2 , син ОСОБА_4 навчається у ЗОШ № 18 м. Бердичева. На засіданні комісії ОСОБА_1 пояснила, що в 2015 р. на фоні сварок через антиукраїнські настрої ОСОБА_3 останній виїхав до Слов`яносербська Луганської області (територія "ЛНР"). Після залишення сім`ї батько з сином не спілкується навіть по телефону, не цікавиться його життям, матеріально не утримує. ОСОБА_1 протягом шести років не спілкується з ОСОБА_3 , не знає його місця проживання та мобільного номеру телефону.

У вказаному висновку Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо сина - ОСОБА_4 (а.с. 31 - 32).

Суд, оцінивши наведене вище, приходить до висновку, що ОСОБА_3 тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме - не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку її природних здібностей, не готує до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частинами першою - третьою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Враховуючи викладені вище обставини та зазначені норми законодавства України, Суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських права відносно дитини - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з зі статтею 180, частиною другою статті 166 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Таким чином ОСОБА_3 зобов`язаний утримувати свого сина - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення тим повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Зважаючи на звернення ОСОБА_1 з позовною з вимогою про стягнення на її користь з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) до повноліття дитини, тобто в частці заробітку (доходу), з урахування того, що ОСОБА_3 проти позову не заперечив та не повідомив, з посиланням на докази, обставин, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, Суд вважає, що розмір аліментів може бути визначено у цій частці заробітку (доходу).

Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи викладене, Суд задовольняє позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення на її користь з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.

При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523).

Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 908,00 грн., а в дохід держави - судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 - 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х А В Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (відомості про зареєстроване місце проживання у матеріалах справи відсутні, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , дані про РНОКПП на момент ухвалення рішення у матеріалах справи відсутні) задовольнити.

2. Позбавити ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо дитини - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від 11.08.2021 р. та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 908,00 грн.

5. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

6. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут