Справа № 128/2728/20
Провадження № 22-ц/801/1649/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 рокуСправа № 128/2728/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В. (суддя-доповідач),

суддів: Медвецького С.К., Рибчинського В.П.,

з участю секретаря судового засідання: Ліннік Я.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником - адвокатом Никитюком Олександром Івановичем на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Карпінської Ю.Ф., в залі суду,

встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Апатити Мурманської області померла баба позивача - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі, на земельні ділянки, площею 0,3477 га та 3,38 га, що розташовані на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області та належали їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом і державного акту на право приватної власності на землю.

08 листопада 2011 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ).

Спадщину після смерті ОСОБА_2 позивач прийняла, звернувшись до нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини, після чого нотаріус Вінницької державної нотаріальної контори завів спадкову справу за номером 227/2016.

На адвокатський запит селищний голова Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області надав інформацію про те, що земельна ділянка площею 0,3477 га, яка належить ОСОБА_2 та розташована в АДРЕСА_1 була поділена за цільовим призначенням, а саме: 0,15 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :02:009:0606; 0,1977 га - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:009:0607.

На даний час ОСОБА_1 не претендує на всю земельну ділянку площею 0,3477 га, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , а лише на її частину - площею 0,1977 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, під кадастровим номером :02:009:0607.

Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не має можливості, оскільки право ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,3477 га на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області було підтверджено лише свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.11.2002, виданим Державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №2-967. Оригінал даного свідоцтва відсутній, право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру.

Право ОСОБА_2 на земельну ділянку (пай) площею 3,38 га підтверджено лише копією Державного акту на право приватної власності на землю від 20.08.2002, серії ІУ-ВН №012540. Оригінал державного акту відсутній. Також земельній ділянці не було присвоєно кадастровий номер, а право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру.

Отже, правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні.

Крім того, 01 квітня 2010 року ОСОБА_2 видала її матері ОСОБА_5 довіреність, якою уповноважила оформити право власності та подарувати ОСОБА_3 від її імені земельну ділянку (пай) площею 3,38 га на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, тому у заповіті ОСОБА_2 не згадала вказану земельну ділянку. Тим не менше вказана довіреність підтверджує волю ОСОБА_2 на передання земельного паю саме їй, однак з технічних причин договір дарування не був учинений до закінчення строку дії довіреності.

За вказаних обставин позивач ОСОБА_1 звернувшись в суд з даним позовом просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за заповітом - на земельну ділянку площею 0,1977 га, кадастровий номер :02:009:0607, вартістю 33 040 грн, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.11.2002; за законом - на земельну ділянку площею 3,38 га, що розташована на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, вартістю 43 623 грн, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на землю від 20.08.2002, серії IV-BH № 012540, зареєстрованого в книзі реєстрації за №633.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 травня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем ОСОБА_1 доведено обставини прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , але недоведено обставину, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за законом.

Позивачем не надано суду доказів відсутності інших спадкоємців після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки з листа нотаріуса вбачається, що такими спадкоємцями є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також не надано доказів, що останніми не прийнята спадщина після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В той же час, стороною позивача не доведено належність на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 земельних ділянок площею 0,3477 га та 3,38 га, що розташовані на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області і, відповідно, не доведено належність померлій ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1977 га, кадастровий номер :02:009:0607, на яку позивач претендує як спадкоємець за заповітом.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , посилаючись на його незаконність з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції був зобов`язаний, за відсутності заперечень відповідача щодо задоволення позовних вимог, ухвалити рішення на користь позивача.

Також, у апеляційній скарзі зазначено про те, що закон не зобов`язує спадкоємця вказувати у заяві про прийняття спадщини підставу спадкування «за законом» чи «за заповітом», як обов`язковий атрибут, а відтак висновок місцевого суду про недоведеність тієї обставини, що позивач прийняла спадщину за законом, є невірним.

Крім того, скаржником зазначено, що безпідставним є висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду доказів відсутності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 до позовної заяви було долучено довідку Державного нотаріуса у якій зазначено, що заяву про прийняття спадщини подала лише позивач.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Никитюк О.І. вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених у ній підстав.

Представник Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Апатити Мурманської області, Росія померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11.12.2015 (а.с. 13).

З матеріалів справи видно, що 08.08.2011 ОСОБА_2 на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким заповідала належне їй майно, а саме: (дослівно мовою оригіналу) «земельный участок площадью 0,3477 га, находящийся на территории Стрижавского поселкового совета Винницкого района Винницкой области, Украина; майновой пай члена коллективного сельского предприятия, находящийся по адресу: Винницкая область, Винницкий район, СНТ Стрижавка, ПСП «Агрофирма Батьковщина», Украина, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2». Заповіт посвідчений Білевською Марією Сергіївною - нотаріусом нотаріального округу міста Апатити Мурманської області, зареєстрований в реєстрі за №7-3971 (а.с. 11).

Крім того, 01.04.2010 ОСОБА_2 (дослівно мовою оригіналу) «доверила ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , подарить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на условиях по своему усмотрению земельный пай, находящийся по адресу: АДРЕСА_1, агрофирма «Батьковщина», и земельный участок, площадью 3,38 га, находящийся по адресу: АДРЕСА_1». Довіреність посвідчена Васютіною Тетяною Миколаївною - нотаріусом нотаріального округу міста Апатити Мурманської області, зареєстровано в реєстрі за №1938 (а.с. 12).

26.08.2008 ОСОБА_9 зареєструвала шлюб та змінила прізвище « ОСОБА_1 » на прізвище в шлюбі « ОСОБА_1 », згодом даний шлюб розірвала та 07.12.2012 зареєструвала повторний шлюб, в якому прізвище « ОСОБА_1 » змінила на прізвище в шлюбі « ОСОБА_1 », що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб, серії НОМЕР_2 від 26.08.2005 та НОМЕР_3 від 17.08.2012 (а.с. 8, 9).

07.06.2016 ОСОБА_1 звернулась до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

З довідки №2111/02-14 від 17.10.2018, виданої Вінницькою районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_1 ; також з матеріалів спадкової справи вбачається наявність інших спадкоємців ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 16).

Відповідно до листа Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, за померлою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно з земельно-обліковими документами рахувалася земельна ділянка площею 0,3477 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована в АДРЕСА_1 , та була поділена за цільовим призначенням, а саме: 0,15 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :02:009:0606, 0,1977 га - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:009:0607. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3477 га, що розташована на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не виготовлявся та не видавався. На даний час фактичне користування зазначеної земельної ділянки згідно з обліковими документами Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області здійснюється ОСОБА_13 , правовстановлюючі документи на домоволодіння та земельні ділянки по АДРЕСА_1 відсутні (а.с. 21).

Постановою державного нотаріуса Вінницької державної нотаріальної контори Когутницького Є.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки, розташовані на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, площею 0,3477 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, та площею 3,38 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського господарства, які належать ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 67).

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених особою вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шести місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини, яким є день смерті особи, не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1220, частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції визнання відповідачем позовних вимог та відсутність з його боку заперечень щодо задоволення позову, а також про порушення принципу змагальності сторін, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Тобто, визнання позову відповідачем або відсутність заперечень проти позову не є безумовною підставою для його задоволення, а на суд покладено обов`язок перевірити, чи не буде таке визнання позову суперечити закону чи порушувати інтереси інших осіб.

Більше того, судом встановлено, що Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області не подавала до суду заяв про визнання позову. Так, зі змісту поданої селищною радою заяви, остання просила розглянути справу за відсутності представника, покладаючись на розсуд суду, що свідчить виключно про відсутність додаткових пояснень зі сторони відповідача.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновку суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду доказів відсутності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , є безпідставним, оскільки надана ОСОБА_1 до позовної заяви довідка Державного нотаріуса у якій зазначено, що заяву про прийняття спадщини подала лише позивач не є належним та достатнім доказом відсутності інших спадкоємців.

Разом з тим, з матеріалів спадкової справи вбачається наявність інших спадкоємців: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і відомості щодо вчинення ними дій з прийняття спадщини чи відмови від неї, позивач суду не надала.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість врахування долученої до позовної заяви ксерокопії довіреності Субботіної П.Г., посвідченої Васютіною Тетяною Миколаївною - нотаріусом нотаріального округу міста Апатити Мурманської області через те, що вказана довіреність не підтверджує дійсну волю померлої ОСОБА_2 щодо оформлення будь-яких прав позивача на земельні ділянки площею 0,3477 га та 3,38 га, що розташовані на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, оскільки відомості про дійсність вказаної довіреності і про її не відкликання ОСОБА_2 за життя, можливості перевірити суд немає. Крім того, уже після такої довіреності ОСОБА_2 08.08.2011 було складено заповіт, в якому остання висловила свою дійсну волю.

Доводи апеляційної скарги про те, що закон не зобов`язує спадкоємця вказувати у заяві про прийняття спадщини підставу спадкування «за законом» чи «за заповітом», як обов`язковий атрибут, у зв`язку з чим висновок місцевого суду про недоведеність прийняття позивачем спадщини за законом, є невірним, не заслуговують на увагу, оскільки у даній справі спірні спадкові права і майно за заповітом і за законом є відмінними, як і сам процес прийняття таких прав та майна, а тому мають бути відповідно оформленні з зазначенням підстави спадкування.

Інші доводи апеляційної скарги про підтвердження обґрунтованості позову відповідними доказами, є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за учасником справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Никитюком Олександром Івановичем залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський