ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6175/19 Номер провадження 22-ц/814/1964/21Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Одринської Т.В.

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря : Філоненко О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Циганкової Ілони Ігорівни

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 червня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_3 , а саме нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,63 кв.м., є житловою площею 44,02 кв.м., шляхом продажу на прилюдних торгах з ціною предмету іпотеки визначеною при примусовому виконанні рішення на рівні не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, якою забезпечене зобов`язання ОСОБА_2 .

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції вказав про невідповідність позову вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України. Зазначивши при цьому, що вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки не може розглядатися як вимога немайнового характеру.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого апеляційну скаргу подала його представник - адвокат Циганкова І.І. В якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, про те, що позов є майновим, оскільки ОСОБА_1 у позові ставить вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах, тобто вимога є немайново.

Предметом позову не є кошти, а виконання рішення суду згідно якого на користь позивача з ОСОБА_2 стягнуто 1 325 373,30 грн.

Апелянт обґрунтовує свої доводи позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 23.01.2018 року у справі № 2/-30/461/16-ц, в якій зроблено висновок, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки є немайновим позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - адвокат Гольдінов Ю.Л. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Вважає, що доводи викладенні в апеляційній скарзі є помилковими. Вказує, щ Великою Палатою Верховного суду у постанові від 26.02.2019 року у справі № 907/9/17 зроблено висновок про те, що позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_3 , а саме нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах з ціною предмету іпотеки визначеною при примусовому виконанні рішення на рівні не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, якою забезпечене зобов`язання ОСОБА_2 .

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 червня 2021 року позов залишено без руху, оскільки встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України. Позивачу було встановлено строк для визначення ціни позову, виходячи з розміру грошових вимог на задоволення яких спрямовано позов та доплатити судового збору із розрахунку 1% ціни позову, але не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 9605 грн.

На усунення недоліків позивачем було надіслано заяву в якій вказано, що ним було заявлено позовну вимогу про зміну способу виконання рішення, що є немайновою вимогою.

Залишаючи без розгляду позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача стосується звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , що є майновою вимогою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до змісту частини другої статті 6 цього Закону у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

За пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

За статтею 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців; у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки; у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки; у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік; у позовах про припинення платежів або видач - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік; у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача.

Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що даний спір має майновий характер, оскільки ґрунтується на майновій вимозі про стягнення коштів за договором позики, забезпеченого іпотекою.

Судом вірно визначено розмір судового збору, що підлягає доплаті стороною позивача, як за вимогу майнового характеру та залишено позов без розгляду у зв`язку з тим, що позивач у встановлені строки недоліки позовної заяви не усунув.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, а також те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Циганкової Ілони Ігорівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.08.2021.

Головуючий: Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль