Провадження № 2-з/760/857/21
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

до подання позовної заяви

28 серпня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову в цивільній справі до подання позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» /далі - ТОВ «ФК «ДІНЕРО»/ (; адреса: 03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3-А), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович /далі - приватний нотаріус Бригіда В.О./ (адреса: 02055, м. Київ, просп. П.Григоренко, 15), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ярошенко Костянтин Юрійович /далі - приватний виконавець Ярошенко К.Ю./ (адреса: 02160, м. Київ, просп. Соборності, 15/17, каб. 223),

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

25.08.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, датована 25.08.2021, підписом представника заявника - адвоката Ярошенко К.Ю. (діє на підставі ордеру), в якій вона просить в порядку забезпечення позову до подання позовної заяви зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису № 16168 від 05.07.2021 вчиненого приватним нотаріусом Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДІНЕРО» заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 955,00 грн в рамках виконавчого провадження № 66515707 від 16.08.2021, відкритого приватним виконавцем Ярошенком К.Ю. та витрат на основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1 860,50 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Матеріали заяви фактично передано судді по реєстру 26.08.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводився без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи заявника

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована, зокрема тим, що 16.08.2021 ОСОБА_1 отримано повідомлення від АТ «КБ «ПриватБанк» про накладення арешту виконавчою службою на її єдиний банківський рахунок в межах суми 20 788,75 грн.

17.08.2021 направлено адвокатський запит приватному виконавцю Ярошенку К.Ю. про надання інформації та копій документів щодо підстав відкриття виконавчого провадження № 66515707 з виконання виконавчого напису.

З наданої інформації від 18.08.2021 вбачається, 16.08.2021 приватним виконавцем Ярошенком К.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66515707 на підставі виконавчого напису, вчиненого 05.07.2021 приватним нотаріусом Бригідою В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 16168 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДІНЕРО» боргу за кредитним договором в розмірі 17 955,00 грн та основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1 860,50 грн.

Вказується, що про наявність існування кредитного договору та відповідно не погашеної заборгованості за кредитним договором і відкритого виконавчого провадження заявнику ОСОБА_1 стало відомо лише після надходження смс-повідомлення від АТ «КБ «ПриватБанк».

Заявник вважає виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням чинного законодавства, у зв`язку з чим заявник зазначає про підготовку відповідного позову до ТОВ «ФК «ДІНЕРО» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, заявник просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Мотиви суду

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд враховує, що згідно з ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Так, за змістом п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. 13 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами ч. 3 ст. 152 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.12.2020 №756/2609/20 (провадження № 61-11479св20) викладено правову позицію згідно з якою:

«Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Крім того, суд бере до уваги правову позицію, викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.11.2020 у справі № 757/61850/18-ц (провадження № 61-22707 св 19) за змістом якої:

«Приймаючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що предметом спору у справі, що переглядається, є вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника для задоволення вимог ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» за рахунок коштів, отриманих від реалізації цього майна, тому невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення виконавчого провадження, відкритого на підставі оспорюваного напису нотаріуса, призведе до утруднення чи унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, у випадку задоволення позову.

Разом з тим, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

За приписами частини першої, пункту 2 частини другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Отже на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина друга статті 44 ЦПК України).

Погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції не перевірив доводи ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» щодо неодноразового звернення ОСОБА_1 до суду з аналогічними позовними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у справах № 57/59773/17-ц, № 757/26133/19-ц, не надав належної оцінки доводам відповідача щодо наявності у зв`язку із цим в діях позивача ознак зловживань процесуальними правами, визначених пунктом 2 частини другої статті 44 ЦПК України, від встановлення наявності або відсутності яких залежить правильність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) вказано, що забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів, насамперед, відповідача в інтересах забезпечення належного виконання в майбутньому рішення суду щодо суті спору.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 21.05.2021 у справі № 640/17361/20 необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд враховує, що обґрунтування заяви ОСОБА_1 щодо необхідності застосування забезпечення зводиться до того, що: «предметом спору є саме той виконавчий напис нотаріуса, який позивач (заявник) має намір оспорити у позові про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ця обставина свідчить про те, що обраний ОСОБА_1 захід забезпечення позову є співмірним та повністю відповідає змісту майбутніх позовних вимог.

Вищевикладені обставини переконливо свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав заявника та може призвести навіть до невідворотних негативних наслідків для нього. А відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову призведе до продовження стягнення заборгованості на підставі виконавчого документу, законність якого буде оскаржуватися позивачем в судовому порядку.

З метою охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити заявнику реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь заявника, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову».

Судом враховується, що інформація про надходження відповідного позову до суду на момент винесення даної ухвали відсутня.

Будь-яких обґрунтувань та пояснень того, що саме унеможливлювало подання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, одночасно з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі відповідного виконавчого напису нотаріуса, заява не містить.

В той же час до відповідного клопотання про забезпечення позову до подання позову додано: договір про надання правової допомоги; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; ордер; квитанцію про сплату судового збору; постанову про відкриття виконавчого провадження; виконавчий напис нотаріуса.

Доказів, які б свідчили про те, що між сторонами дійсно виник спір матеріали заяви про забезпечення позову також не містять.

Згідно з ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судове рішення не може грунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, наразі суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 16168 від 05.07.2021.

Водночас, суд звертає увагу на приписи ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні клопотання про забезпечення позову не позбавляє особу права звернутись повторно з заявою про забезпечення позову навівши нові мотивування та надавши всі необхідні докази на підтвердження такого клопотання.

За змістом ч. 11 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153, 158, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі до подання позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ярошенко Костянтин Юрійович, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Л. Л. Зуєвич