КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 754/6694/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9165/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Бабко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

30 серпня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Сечко Сергія Володимировича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 березня 2021 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 24.09.2014 року між ПАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного комплексного страхування на транспортні №24002/4098/0002266. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, а саме транспортний засіб «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 19 квітня 2018 року ОСОБА_2 виявив пошкодження на транспортному засобі «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер НОМЕР_1 у вигляді подряпин та вм`ятин на задніх правих дверях. Старшим лейтенантом поліції Позняком Д.Ю. встановлено, що особа, яка причетна до пошкоджень автомобіля, є відповідач ОСОБА_1

ОСОБА_2 звернувся з заявою до ПрАТ «СК «УНІКА» про виплату страхового відшкодування, позивачем виплачено страхове відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 27584,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням N032036 від 11.07.2018 року.

У зв`язку з викладеним позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «УНІКА» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 27584,42 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 березня 2021 року в позові ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, Сечко С.В. в інтересах ПрАТ «СК «УНІКА» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідальна особа за пошкодження автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер НОМЕР_1 є відповідач, оскільки в матеріалах справи наявний висновок про результат розгляду звернення від 07.05.2018 року, наданий старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліції №2 Деснянського управління Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Свириденка І.В.

Зазначає, що відповідачем згідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України не надано жодного доказу та не доведено, що матеріальну шкоду власнику автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер НОМЕР_1 завдано не з його вини.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 24.09.2014 між ПАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного комплексного страхування на транспортні №24002/4098/0002266, предметом договору є майнові інтереси страхувальника, а саме транспортний засіб «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» звернувся власник автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер НОМЕР_1 з заявою про відшкодування шкоди.

Відповідно до Наказу № 00257439 від 09.07.2019 року зазначено, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» було прийнято рішення про відшкодування шкоди ОСОБА_2 в розмірі 27584,42 грн.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» виплатили ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 27584,42 грн, що підтверджується платіжним дорученням N032036 від 11.07.2018 року.

Виплата страхового відшкодування проведена на підставі договору страхового акту №00257439 від 09.07.2018 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні будь-які докази, які підтверджують, що ОСОБА_1 є особою, яка заподіяла шкоду транспортному засобу «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , доказів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення шкодитакож відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди.

ПрАТ «СК «УНІКА» зазначає, що відповідальна особа за пошкодження автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , посилаючись на висновок про результат розгляду звернення від 07.05.2018, наданий старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліції №2 Деснянського управління Головного управління Національної поліції у м.Києві старшого лейтенанта поліції Свириденка І.В.

Відповідно до висновку про результат розгляду звернення зазначено, що 19.04.2018 близько 04:45год. за адресою: м. Київ, по проспекту В. Маяковського, 54/9 біля будинку виявив, що раніше невідомий чоловік бив автомобіль марки "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_1 , на місці події старшим лейтенантом поліції Позняк Д.Ю., був виявлений ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, від пояснень з приводу описаної події відмовився в категоричній формі. В діях ОСОБА_1 , вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого статтею 173 КУпАП.

Ці дії не були предметом судового розгляду у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

Із змісту п.6 ст. 82 ЦПК України вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують, що ОСОБА_1 є особою, яка заподіяла шкоду транспортному засобу «VolkswagenPoloSedan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідноч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно- процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Така ж правова позиція щодо аналогічних правовідносин викладена в Постанові Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 757/12591/16-ц; Постанові Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 607/1738/16-ц; Постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 216/4012/15-ц; Постанові Сумського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у справі № 591/3242/17; Рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 лютого 2020 року у справі № 369/6630/18.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначене, винною є особа, винуватість якої доведено у законному порядку і встановлено рішенням суду.

Відповідач не визнаний винним в установленому законом порядку. У справі відсутні докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності судом. Зокрема, відсутні докази щодо того, чи складався протокол про адміністративне правопорушення відносно відповідача. Із висновку про результат розгляду зверненнявід 07.05.2018 року вбачається, що був виявлений гр. ОСОБА_1 проте особу вказаного громадянина належним чином встановлено не було, пояснень у нього не відбиралось.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відсутність законних підстав для покладання на відповідача матеріальної відповідальності, обґрунтовано відмовивши в задоволенні позову ПрАТ «СК «Уніка» за недоведеністю.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам норм матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом при винесені оскаржуваного судового рішення не враховано висновок згідно якого позивачем доведено заподіяння шкоди транспортному засобу «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження належними доказами й ґрунтуються на припущеннях позивача.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують, та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки рішення суду постановлена з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду обґрунтовані та відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Сечко Сергія Володимировича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»- залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді