печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6909/17-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Габрись О.М.,

справа № 757/6909/17-ц

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 р. ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25 жовтня 2012 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 жовтня 2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування, з розрахунку 360 календарних днів на рік з кінцевим терміном кредиту, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 31 жовтня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 49 619 грн. 11 коп., яка складається з: 4 996 грн. 11 коп. заборгованості за кредитом, 39 144 грн. 46 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2 639 грн. 53 коп. заборгованості по пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2 339 грн. 01 коп. штрафу (процентна ставка).

Заочним рішенням суду від 11.04.2017 р. позов задоволено, стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 49 619 грн. 11 коп., судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 45).

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.10.2019 р. заява представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 11.04.2017 р. у вказаній цивільній справі розподілена для розгляду судді Батрин О.В. (т. 1 а.с. 57).

Ухвалою суду від 02.12.2019 р. вказане заочне рішення суду скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (т.1 а.с. 114).

16.12.2019 р. від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач ніколи не підписувала ніяких кредитних договорів з позивачем, підпис на заяві, якій додано позивачем до позовної заяви не її, жодних кредитних карт у позивача вона не отримувала, не користувалася та не оплачувала позивачу жодні грошові кошти. Крім того, у заяві позичальника від 25.10.2012 р. процентна ставка, розмір пені та штрафи не зазначені, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також зазначила, що позивачем не надано доказів, що відповідач саме надані позивачем Умови кредитування розуміла, була ознайомлена і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку (т. 1 а.с. 144-153).

16.12.2019 р. від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшла заява про застосування строків позовної давності, оскільки останній платіж відповідачем здійснено 28.08.2013 р., а з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся 06.02.2017 р., тобто після спливу передбаченого ст. 257 ЦК Україна строку позовної давності (т. 1 а.с. 172-174).

Ухвалою суду від 16.12.2019 р. виправлено допущену в ухвалі суду від 02.12.2019 р. описку, зазначивши правильно відповідача ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 190).

Ухвалою суду від 16.12.2019 р. розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.03.2020 р. (т. 1 а.с. 191).

Постановою Київського апеляційного суду від 13.04.2020 р. ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16.12.2019 р. залишено без змін (т. 1 а.с. 224-226).

03.04.2020 р. від представника позивача ОСОБА_4 надійшла відповідь на відзив відповідача, відповідно до якої заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають договір про надання банківських послуг, на підставі чого відповідачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач. Крім того, на спірні правовідношення не поширюється Закон України «Про захист прав споживачів». З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Також до суду надано виписку з карткового рахунку, де чітко вбачається встановлення відповідачу кредитного ліміту та відповідач користувався вказаними грошовим коштами (т. 1 а.с. 244-250). Щодо строку позовної давності зазначив, що відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні (місяці та рік) та картка діє до останнього календарного дня вказаного місця, строк перевипущеної картки до останнього дня 07.2016 р. Позивач звернувся до суду 31.01.2017 р., тобто до спливу строку позовної давності (т. 2 а.с. 9-10).

Ухвалою суду від 07.08.2020 р. (т. 2 а.с. 36) витребувано докази у АТ КБ «Приватбанк» документи та інформації, а саме:

- оригінал заяви б/н від 25.10.2012 р., на яку позивач посилається в якості доказів того, що відповідач звернувся до позивача для отримання кредиту

- докази, які підтверджують факт отримання відповідачем у позивача будь-якої кредитної картки

- які документи були підписані відповідачем в момент та протягом періоду з у період 22.10.2015 р. по 19.08.2019 р.( момент підписання позовної заяви і по даний момент)

- які документи свідчать про факт надання позивачем у період з у період 22.10.2015 р. по 19.08.2019 р. (момент підписання позовної заяви) відповідачу банківських послуг

- які банківські послуги і в якій кількості були надані відповідачу позивачем у період у період з 22.10.2012 р. по 06.02.2017 р. (момент підписання позовної заяви),якими документами цей факт Дані службових характеристик

- чи були видані позивачем відповідачу у період з 25.10.2012 р. по 06.02.2017 р. (момент підписання позовної заяви) банківські картки, якщо були то надати документальне підтвердження їх видачі і на яких умовах?

- чи встановлювався позивачем у період у період з 25.10.2012 р. по 06.02.2017 р. (момент підписання позовної заяви) відповідачу кредитний ліміт, якщо встановлювався то коли, який і яким чином він був узгоджений відповідачем?

- чи враховувався позивачем під час встановлення кредитного ліміту відповідачу, якщо такий кредитний ліміт був встановлений матеріальний стан відповідача, рівень заробітної плати тощо?

Ухвалою суду від 23.10.2020 р. повторно витребувано у АТ «КБ «Приватбанк» документи та інформацію (т. 2 а.с. 48).

Ухвалою суду від 23.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті на 07.12.2020 р. (т. 2 а.с. 49).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 25.10.2012 р. між сторонами ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, у формі Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, за умовами якого відповідач 25.10.2012 р. отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки (т. 2 а.с. 73).

На виконання кредитного договору б/н від 25.10.2012 р. відповідачу було надано кредитну карту № НОМЕР_1 , терміном дії 07/16 (т. 2 а.с. 62).

Кредитний ліміт первинно 25.10.2012 р. було встановлено в розмірі 0,00 грн., 21.08.2013 р. кредитний ліміт було збільшено до 5 000 грн. та 11.11.2019 р. кредитний ліміт було знижено до 0,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача (т. 2 а. с. 63).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як встановлено судом, в анкеті - заяві від 25.10.2012 р., яка підписана позичальником та оригінал якої був оглянутий в судовому засіданні 18.02.2020 р., процентна ставка не зазначена, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження позовних вимог позивачем надано Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», який передбачає чотири види Тарифів в залежності від типу кредитної картки: «Універсальна - 30 днів пільгового періоду», «Універсальна - 55 днів пільгового періоду», «Універсальна - Contract», «Універсальна - Gold» (т. 1 а.с. 17-27). Кожен вид кредитної картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів.

При цьому, наведені Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником ОСОБА_1 не підписані.

Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розуміла відповідач, була ознайомлена і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг Приватбанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Таким чином, суд вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, а також пені, комісії і штрафу за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами є безпідставними.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Доводи відповідача про недоведеність укладення між сторонами договору є безпідставними, оскільки підписуючи 25.10.2012 р. анкету-заяву остання також підписала довідку про ознайомлення із умовами кредитування, оригінали яких були надані представником позивача та оглянуті в судовому засіданні 18.02.2020 р., тобто відповідач погодилась у письмовому вигляді з умовами кредитування. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання.

Посилання відповідача про відсутність доказів, що саме вона після підписання анкети-заяви отримала кредитну картку та користувалась картковим рахунком спростовується знімком екрана програмного забезпечення банку, де міститься фотозображення ОСОБА_1 з отриманою нею кредитною карткою (т. 2 а.с. 64) та випискою за договором б/н від 25.10.2012 р. по картці № НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 65-70), зі змісту якої вбачається здійснення операцій, у тому числі із ідентифікацією особи, яка поповнює рахунок, а також здійснення зняття готівки, купівля продуктів у відповідних магазинах тощо.

Невідповідність прізвища та імені відповідача у копії паспорті, який надавався банку для укладення кредитного договору (т. 1 а.с. 16) прізвищу, імені відповідача у паспорті, який надавався суду для вирішення питання про перегляд заочного рішення у справі (т. 1 а.с. 69), свідчать про те, що відповідач здійснила їх зміну. Так, паспорт на ім`я ОСОБА_1 виданий 26 лютого 2009 року, а на ім`я ОСОБА_1 - 12 вересня 2015 року. Проте, відповідних документів щодо зміни прізвища та імені відповідач суду не надала.

Крім того, відповідачем не спростовано відсутність заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4 996 грн. 11 коп.

При цьому, відсутність в анкеті-заяві запису про встановлений кредитний ліміт не спростовує факту отримання відповідачем кредитних коштів.

Враховуючи викладене, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 4 996 грн. 11 коп.

Що стосується строків позовної давності, то слід зазначити таке.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом до спливу строку позовної давності: дія картки зі встановленим кредитним лімітом до 07.2016 року, а позивач звернувся до суду з позовом 06.02.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на 4 996 грн. 11 коп., що становить 10,07 % від заявленої ціни позову 49 619 грн. 11 коп.

У зв`язку з цим, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 161 грн. 12 коп. (10,07 % від 1 600 грн.) відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 526, 530,610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 996 грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 161 грн. 12 коп. сплаченого судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя О.В.Батрин