Справа 206/5207/20
Провадження 2/206/212/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Ільїній І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за участю:

представника позивача - Ковальова М.М. ,

представника відповідача - адвоката Ужви К.В.,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що між банком та ОСОБА_1 23 серпня 2007 року було укладено кредитний договір № DNU0G208661516. Згідно вказаного договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 10000 дол. США на строк до 23.08.2027, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені кредитним договором. Відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав, у зв`язку з чим 06.08.2015 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2016 було задоволено стягнути заборгованість в розмірі 19406,40 дол. США та 224605,18 грн. пені нарахованої станом на 10.07.2015. Таким чином, винесення рішення апеляційного сулу від 01.08.2016 не свідчить про припинення договірних правовідносин, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 9865,67 дол. США. Оскільки з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2016, тобто за період з 23.08.2007 по 10.07.2015, то за період після подання позовної заяви від 06.08.2015, з 07.08.2015 по 25.09.2020 відповідач має заборгованість у розмірі 1520,61 дол. США, яка складається з 1520,61 дол. США - 3% річних від простроченої суми. На підставі викладеного, просили суд з тягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1520,61 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.09.2020 року складає 42942,03 грн., а також судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. В подальшому, в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що відповідач ОСОБА_1 свою заборгованість за кредитним договором визнає та звернувся до банку з відповідною заявою щодо врегулювання питання по заборгованості. Також, зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с. 50)

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала лише у межах строку позовної давності, про що також надала суду письмову заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначила, що строк позовної давності до даної вимоги складає три роки та обчислюється з 17.11.2017 по дату звернення до суду 18.11.2020. Відносно іншої частини вимог позивачем порушено строк позовної давності. Також пояснила, що їх з відповідачем позицію викладено у вказаній письмовій заяві та вони не мають наміру подавати відзив на позовну заяву. В подальшому в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про дату та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, врахувавши фактичні обставини справи, зміст спірних відносин вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23 серпня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNU0G208661516, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 дол. США на строк з 23.08.2007 по 23.08.2027 включно на цілі: проплата авансу за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту (а.с.13-14)

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNU0G208661516 від 23 серпня 2007 року, станом на 10.07.2015, яка складається з заборгованості за кредитом 9802,61 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 8123,79 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 1480,00 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором - 10284,12 дол. США, разом 29690,52 дол. США, що за курсом 21,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2015 складає 648440,96 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3654,00 грн. (а.с. 8-9)

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10284,12 дол. США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором скасовано, в частині визначення загальної суми заборгованості за кредитним договором № DNU0G208661516 від 23 серпня 2007 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 224 605,18 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, замість визначеної суми 10284,12 дол. США загальну суму заборгованості за кредитним договором № DNU0G208661516 від 23.08.2007 зменшено з 29690,52 долю США до 19406,40 дол. США, яка складається із наступного: 9802,61 дол. США - заборгованість за кредитом, 8123,79 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1480 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом (а.с. 5-7)

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, основна сума заборгованості за договором за період з 07.08.2015 по 25.09.2020 складає 9865,67 дол. США.

Сума 3% річних за 1877 днів (період прострочення грошового зобов`язання) складає 1520,61 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.09.2020 складає 42942,03 грн. (а.с.10-11)

Крім того, представником позивача було долучено до матеріалів справи заяву відповідача ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» від 11 березня 2021 року, відповідно до якої останній підтвердив, що отримав кредити згідно з кредитною угодою житло в кредит № DNU0G108661516 та кредит на аванс № DNU0G208661516 від 23.08.2007 укладеною між ним та АТ КБ «ПриватБанк». У зв`язку з погіршенням фінансового стану ним були порушені зобов`язання за вказаними договорами і допущено прострочену заборгованість. Керуючись власним волевиявленням, просив банк розглянути питання погашення заборгованості за вказаними договорами єдиним платежем по оцінці СОД у розмірі 529500 грн., а також штрафу у розмірі 10500 грн. (а.с.51)

Так, в силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом положень частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.

Разом із тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц, від 30.01.2019 у справі № 922/175/18.

За таких обставин, з урахуванням того, що представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню в межах строків позовної давності, тобто за період з 18.11.2017 по 25.09.2020.

При цьому, в судовому засіданні встановлено та підтверджено рішеннями Самарського районного суду від 16 березня 2016 року та апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № DNU0G208661516 від 23 серпня 2007 року станом на 10.07.2015 складає 9802,61 дол. США, а не 9865,67 дол. США, як зазначено у позовній заяві.

Отже, обрахунок 3% річних має бути здійснено саме виходячи із суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 9802,61 дол. США та в межах строків позовної давності, як зазначено вище.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 23 894,34 грн. за період з 18.11.2017 по 25.09.2020, виходячи з наступного розрахунку: 9802,61 дол. США*3%*45/365/100 = 36,25 дол. США (за 2017 рік) + 9802,61 дол. США*3%*365/365/100 = 294,08 дол. США (за 2018 рік) + 9802,61 дол. США*3%*365/365/100 = 294,08 дол. США (за 2019 рік) + 9802,61 дол. США*3%*270/366/100 = 216,94 дол. США (за 2020 рік) = 841,35 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.09.2020 (28.4) становить 23 894,34 грн.

Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційного розподілу судового збору, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1169,62 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за період з 18 листопада 2017 року по 25 вересня 2020 року у розмірі 841,35 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.09.2020 становить 23 894,34 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 1169,62 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук