Справа № 490/2790/21
н/п 2-з/490/91/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатін О.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову по справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист порушеного права кредитора, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

14.04.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за відсотками по кредитному договору № 014/08-112/70860 від 26.10.2007 року у сумі 45 851 грн. та 44 коп. та кредитному договору № 014/08-112/78498 від 06.05.2008 року у сумі 5 710 доларів США 28 центів, звернути стягнення, у порядку ст. 23 ЗУ «Про іпотеку», на предмет іпотеки, а саме на: житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який належить на праві приватної власності новому власнику ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 на підставі Технічного паспорту, серія та номер: б/н, виданий 15.06.2020 року, видавник: КП ММБТІ та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53348399 від 29.07.2020 року шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Разом з позовом, представник позивача надав суду заяву про забезпечення позову та просив накласти арешт на нерухоме майно, а саме на: житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності новому власнику ОСОБА_2 , ПІН НОМЕР_2 .

В обґрунтування вимог заяви вказує, що з метою забезпечення виконання зобов`язань, що витікають із умов кредитних договорів № 014/08-112/70860 та № 014/08-112/78498, 26.10.2007 року та 06.05.2008 року між банком та громадянкою ОСОБА_1 були укладені договори іпотеки, згідно умов яких в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 172,0 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який належав на праві приватної власності іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Горбуровим К.Є. 26.10.2007 року за реєстровим № 2448334.

Проте, всупереч положенням матеріального прав та умов договорів іпотеки ОСОБА_1 самочинно, без отримання на це належної письмової згоди від банку, знесла предмет іпотеки, а саме будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 172,0 кв.м.) та на його місці збудувала новий, загальною площею 396,6 кв.м.

При цьому, позивач наполягає, що спірний житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 396,6 кв.м., не є новоствореним об`єктом нерухомого майна, оскільки був створений з прив`язкою до вже існуючої заставленої нерухомості, з використанням її складових та функціональних елементів.

В подальшому новостворений житловий будинок, загальною площею 396,6 кв.м. було відчужено новому власнику ОСОБА_2 .

Таким чином, з огляду на те, що кредитна заборгованість має значний розмір та, враховуючи відсутність належного виконання зобов`язання, в тому числі після пред`явлення як вимог, так і позову то заявлений спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, є адекватним способом запобіганню можливих порушень майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, та недопущення повторного відчуження цього майна під час розгляду справи, з метою подальшого приховування та неможливості його реалізації, в тому числі через органи ДВС у випадку ухвалення рішення на користь позивача та звернення до відповідних органів із виконавчими документами.

Розглянувши заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову, суддя встановив наступне.

Так предметом позову у справі є вимога про захист прав та законних інтересів АТ «Райффайзен Банк Аваль», порушених внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором № 014/08-112/70860 від 26.10.2007 року та кредитним договором № 014/08-112/78498 від 06.05.2008 року, шляхом зверненняи стягнення, у порядку ст. 23 ЗУ «Про іпотеку», на предмет іпотеки, а саме на: житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який належить на праві приватної власності новому власнику ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 на підставі Технічного паспорту, серія та номер: б/н, виданий 15.06.2020 року, видавник: КП ММБТІ та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53348399 від 29.07.2020 року шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

При цьому, 26.10.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та громадянкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/08-112/70860, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування: 500 000 грн. 00 коп. строком до 26.10.2027 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 12-95% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені умовами кредитного договору.

Також, 06.05.2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та громадянкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 014/08-112/78498, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі: 49 500 доларів США на споживчі цілі під заставу нерухомості, строком до 06.05.2018 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 14,00% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені умовами кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язань, що витікають із умов кредитних договорів № 014/08-112/70860 та № 014/08-112/78498, 26.10.2007 року та 06.05.2008 року між банком та громадянкою ОСОБА_1 були укладені договори іпотеки, згідно умов яких в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 172,0 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який належав на праві приватної власності іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Горбуровим К.Є. 26.10.2007 року за реєстровим № 2448334.

В подальшому, як вбачається з довідки КП ММБТІ від 04.09.2018 року №2150, за адресою: АДРЕСА_1 , було зафіксовано знос житлового будинку літ А (загальгною площею 172,0 м.кв.) та самочинне незавершене будівництво житлового будинку літ М.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина сьома статті 153 ЦПК України).

Перелік видів забезпечення позову наведений у статті 150 ЦПК України. Так відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вказано у частині третій статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У свою чергу співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З аналізу наведених норм слідує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Також суд вважає за необхідне зазначити таке.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Згідно роз`ясненнями, наданими у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи предмет даного позову, наведені представником позивача докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову по справі.

Строк дії заходів забезпечення позову унормовано в ч.ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України, зокрема: у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, постановою Пленуму ВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.06 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову по справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист порушеного права кредитора, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Копію ухвали для негайного виконання надіслати до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Копії ухвали надіслати сторонам по справі.

На підставі статті 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

На підставі статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала може бути оскаржена разом до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.В. Саламатін