Справа № 585/97/21
Номер провадження 2/585/326/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді - Машини І.М.,

при секретарі - Дмитренко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

16 січня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовної заяви зазначав, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву (далі - Заява) про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 29.05.2012. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 30.11.2020 становить 11168,31 грн., та складається із: 8672,19 грн. заборгованості за кредитом; 2496,12 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 577,10 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, з посиланням на Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи, положення ст. 207, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 629, 634, 638, 1054, 1050 ЦК України.

21 січня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, за клопотанням позивача, постановлено проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовом не подав, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позовну заяву АТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.03.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 підписано заяву б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якої відповідач погодився, що дана заява разом з пам?яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, та він ознайомився і погодивсь з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку і відповідач зобов?язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с.26 зв.).

До кредитного договору банк додав: Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 04.03.2011; Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг»; копію наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил банківських послуг»; роздруківку про рух коштів ОСОБА_1

04.03.2011 року між сторонами підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", згідно якої сторонами погоджено базову процентну ставку в місяць - 3%, які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку визначено з 04.03.2011 року, також зазначено, що з 04.03.2011 року кредитний ліміт складає 300 грн., з 28.11.2011 року зменшення кредитного ліміту до 300 грн., з 23.01.2012 року зміна кредитного ліміту - 300 грн., з 08.07.2013 року зміна кредитного ліміту - 0,00 грн., з 03.10.2016 року - 0,00 грн., з 10.11.2017 року - 5000 грн., з 03.09.2018 року зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн. (а.с. 24).

Згідно укладеного договору ОСОБА_1 отримав картку НОМЕР_1 , яка має термін дії до останнього дня місяця 12/14 року, картку НОМЕР_2 з терміном дії 09/16, картку НОМЕР_3 з терміном дії до 05/19, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.25).

Позивач, в обґрунтовання позовних вимог позивач посилається, зокрема на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 04 березня 2011 року процент за користування кредитом не зазначено.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитом, зокрема заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04 березня 2011 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256, визначені, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.12 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин, неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічна норма міститься й у ЦПК України в редакції Закону N 2147-VIII (частина шоста статті 81).

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією що наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17).

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

При цьому, як було зазначено сторони договору №б/н від 04.03.2011, підписали довідку про умови кредитування від 04.03.2011 згідно якої базова процентна ставка по договору становить 3% на місяць (36% на рік) з розрахунку 360 днів у році і нараховується за кожний день прострочення кредиту. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти.

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04 березня 2011 року, наданим банком на підтвердження своїх позовних вимог вбачається, що з 01 липня 2013 року процентна ставка по договору була змінена.

При цьому позивачем не доведено наявність підстав для нарахування відсотків за користування кредитом за зміненою процентною ставкою.

За таких обставин, суд, вважає безпідставним нарахування відсотків за користування кредитом за зміненою відсотковою ставкою і при розрахунку заборгованості по відсотках застосуванню підлягає обумовлена сторонами при укладенні договору базова процентна ставка 36%.

Так, за період з 01.07.2013 року по 30.11.2020 року заборгованість по процентам підлягає перерахунку у розмірі 36% річних і складає: 8672,19 грн. (заборгованість за кредитом) х 36 (відсоткова ставка) : 100 : 360 (кількість календарних днів на рік згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періода) х 231 (кількість днів з 01.07.2013 року до 31.05.2019 року) = 2003,28 грн.

Таким чином, заборгованість по процентам за користування, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 2003,28 грн. (0,00 грн. заборгованість за період з 04.03.2011 року по 29.06.2013 року + 2003,28 грн. за період з 01.07.2013 по 31.05.2019).

В зв`язку з вищезазначеним суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсоткам, а саме в сумі 2003 грн. 28 коп., у решті вимог про стягнення заборгованості по відсоткам слід відмовити.

Також, як встановлено судом безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір №б/н від 04 березня 2011 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 8672, 19 грн.

Суд, з огляду на часткове задоволення позову, врахувавши вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладає на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

При подачі позову банком було сплачено 2102,00 грн. судового збору.

Оскільки даним рішенням позов задовольняється частково та визначено до стягнення з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 10675,47 грн., то вимоги банку задоволено на 96 % (10675,47*100/11168,31).

Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 2017,92 грн. (2102*96%/100).

На підставі положень ст.ст. 11, 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.03.2011 у сумі 10675 (десять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн. 31коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8672 (вісім тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 19 коп. та 2003 (дві тисячі три) грн. 28 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом.

У задоволені іншої частини позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відшкодування витрат по оплаті судового збору у розмірі 2017 (дві тисячі сімнадцять) грн. 92 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів, з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий Роменським МВ УДМС України в Сумській області 06.12.2013.

Повний текст рішення складений 19.04.2021.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ І. М. Машина