Номер провадження: 22-ц/813/2972/21
Номер справи місцевого суду: 523/8971/18
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря - Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з зазначеним позовними вимогами щодо витребування у ОСОБА_1 автомобіля марки KIA CERATO, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , № VIN НОМЕР_2 та передати його позивачці.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те що їй з 2016 року на праві власності належить зазначений автомобіль. У 2017 році цей автомобіль вибув з її володіння не з її волі, у зв`язку із чим у 2017 році вона звернулася до органів національної поліції. У квітні 2018 року органами національної поліції було встановлено, що автомобіль перебуває у володінні та користуванні відповідача по справі - ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено повністю.

Витребувано у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) автомобіль марки KIA моделі CERATO, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , № VIN НОМЕР_2 та передано його ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн. 59 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на оплату експертизи у розмірі 4 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду 25.08.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року відповідно до вимог якої, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року прийнятим з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Вважає, що висновки суду першої інстанції суперечать матеріалам справи та не узгоджується з ними.

Зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2020 року було відновлено провадження по справі та розгляд підготовчого засідання призначено на 01.06.2020 року. Проте, в березні місяці відповідач виїжджав до Польщі, щоб забрати свою доньку. По приїзду до міста Одеси знаходився на самоізоляції, оскільки контактував в Польщі з особою, яка хворіла коронавірусом. Крім того, що в кінці травня апелянт в нього погіршилось самопочуття, а тому він залишився вдома.

З огляду на зазначене, та оскільки відповідач повідомив суд причини неявки, вважає, що причина його неявки була поважною, та судом першої інстанції в порушення норм процесуального права було закрито підготовче провадження.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки по-перше, повідомлення про отримання судової повістки на 01.06.2020 року вручено 27.05.2020 року, тобто за чотири дні до судового засідання в порушення статті 128 ЦПК України, а по-друге, не є належним повідомленням. Крім того, підпис, який виконано від імені ОСОБА_1 значно відрізняється від підпису на ОСОБА_1 який виконано на заяві про відкладення розгляду справи.

Апелянт звертає увагу суду на той факт, що в теперішній час ведеться слідство в Біляївському ВП по факту шахрайських дій відносно ОСОБА_3 та вирішується питання про притягнення і позивачки до кримінальної відповідальності.

Зазначає, що зазначені обставини судом не враховані. Розгляд справи проведено не повно, без належної перевірки фактів, викладених в позовній заяві.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

03.02.2020 року до Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що позивачка вважає доводи апеляційної скарги такими що суперечать та не відповідають матеріалам справи, просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Зазначає, що апелянт неодноразово зловживав процесуальними правами та не виконував свої процесуальних обов`язків, та втратив право на подання нових доказів.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.09.2020 року під головуванням судді Князюка О.В. провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.10.2020 року справу призначено до розгляду на 11.02.2021 року на 11:45 год.

11 лютого 2021 року розгляд справи було відкладено за заявою представника апелянта - адвоката Зуєвої І.І.

26.08.2021 року в судове засідання з`явилися представник ОСОБА_1 - адвокат Зуєва І.І. та представник ОСОБА_2 - адвокат Федоров А.А.

Представник апелянта - адвокат Зуєва І.І. апеляційну скаргу підтримувала в повному обсязі, просила суд її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Представник позивача - адвокат Федоров А.А. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив суд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 2016 року на праві власності належить автомобіль марки KIA CERATO, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , № VIN НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 31.12.2016 року та листом Територіального сервісного центру № 5142 від 01.09.2018 року (а.с. 49).

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи . У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.п.1,2 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції.

Колегія суддів приймає доводи ОСОБА_1 про його неповідомлення належним чином судом першої інстанції про судове засідання 06 липня 2020 року. оскільки зазначені доводи апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів визначається Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 з відповідними змінами та доповненнями. Відповідно до п.п. 7, 8 зазначеного Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 2016 року на праві власності належить автомобіль марки KIA CERATO, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , № VIN НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 31.12.2016 року та листом Територіального сервісного центру № 5142 від 01.09.2018 року (а.с. 49).

Відповідач не надав суду як першої так і апеляційної інстанції доказів реєстрації спірного автомобілю на своє ім`я та документів, що підтверджують правомірність придбання або отримання спірного автомобіля. При цьому суд звертає увагу на пояснення відповідача, надані ним органам національної поліції (а.с. 19-20), де він зазначає, що отримав автомобіль 06.03.2017 року не від його власниці, а від сторонньої особи. Разом з автомобілем відповідач отримав також і техпаспорт на нього, оформлений на ім`я ОСОБА_2 .

За приписом ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У Постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс зазначається, що розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна суди мають встановити всі юридичні факти, які визначені статтями 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем.

З огляду на те, що відповідач в момент отримання автомобілю достовірно знав, хто є дійним власником цього майна, не уклав з власником цього майна (або іншою належним чином уповноваженою особою) будь-якої угоди щодо цього майна та не отримав будь-яких інших документів, які відповідно до законодавства підтверджують правомірність придбання або отримання спірного автомобіля, суд доходить висновку, що відповідач є недобросовісним набувачем спірного автомобілю, отримав його незаконно, без відповідної правової підстави.

Відповідно до ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Згідно вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначається, що під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). Разом з тим суд зауважує, що відповідач не скористався своїм правом та у встановлений судом строк не подав відзив на позов та відповідні докази. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За приписом ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В частині стягнення судового збору та компенсації витрат на проведення експертизи та витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд зазначає наступне.

Ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України передбачають, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із договором про надання правничої допомоги від 12.05.2018 р. та додаткової угоди № 1 до нього, представник позивачки - адвокат Федоров А. А. зобов`язався представляти інтереси позивачки у судах у цивільних справах, а позивачка сплатила за це адвокату гонорар у розмірі 15 000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що адвокат з 2018 року надавав правничу допомогу належним чином, зокрема, здійснюючи витребування доказів як до подання позову, так і під час розгляду справи, звернення з адвокатськими запитами; підготовку позовної заяви, клопотань про забезпечення позову, апеляційної скарги на ухвалу суду; підготовку клопотання про призначення судової експертизи у справі; приймав участь у судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанції; здійснював ознайомлення з матеріалами справи. При цьому представник позивачки надав суду відповідні розрахунки, з яких вбачається, що сплачений адвокату гонорар не перевищує встановленого законом граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, передбаченого Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та складає 10 відсотків від вартості майна, що підлягає витребуванню, що свідчить про співмірність таких витрат. За приписом ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховує поведінку відповідача під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, шляхом неодноразового звернення відповідача до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи. Також суд враховує положення ч. 5 ст. 137 ЦПК України, відповідно до якого відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. Аналогічні висновки містяться і у Постановах Верховного Суду від 29.03.2018 року № 907/357/16 та від 18.12.2018 року у справі № 910/4881/18).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що жодних заперечень з приводу стягнення витрат на правничу допомогу апелянтом не подано як до суду першої так і апеляційної інстанції.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача із висновком суду першої інстанції, з їх оцінкою.

Інші доводи апеляційної скарги, не стосуються предмету доказування у даній справі.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, проте судом було допущено порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції. З огляду на зазначене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 - скасувати.

Постановити нове рішення яким позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити повністю.

Витребувати у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) автомобіль марки KIA моделі CERATO, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , № VIN НОМЕР_2 та передати його ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на оплату експертизи у розмірі 4 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.08.2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе