328/2271/21
У Х В А Л А

Іменем України

31 серпня 2021 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Молочанської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Молочанської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Ознайомившись з позовною заявою та долученими матеріалами, приходжу до висновку про необхідність залишення її без руху, виходячи з наступного.

Позивач в позові зазначає, що він є єдиним спадкоємцем після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 тітки ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В той же час, будь-яких даних на підтвердження родинних стосунків з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та, відповідно, підстав спадкування після її смерті позивач в позові не зазначає та додані до позову документи таких даних не містять.

Крім того, частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 29 Цивільного Кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати декілька місць проживання.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» визначено поняття постійного місця проживання та тимчасового місця проживання:

Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Частиною 9 ст.6 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку місця проживання з останнім за однією адресою.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч.2-4 ст.1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1269 ЦК України визначено, що обов`язок подання заяви про прийняття спадщини покладається на спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем.

Отже, зазначені в ч.4 ст.1268 ЦК України особи, а також спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняли відповідну спадщину в силу прямої дії норми матеріального права, а тому правила ч.1 ст.1269 ЦК України на них не поширюються.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», з 20 лютого 2014 року та дотепер АР Крим є тимчасово окупованою територією.

Враховуючи викладене, з метою встановлення кола спадкоємців, які у першу чергу мають право на спадкування за законом, та які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивачу слід також надати відомі йому дані щодо зареєстрованого місця проживання спадкодавця.

Крім того, позивачу слід врахувати вимоги статті 30 ЦПК України, якою встановлена виключна підсудність, зокрема, частиною першою вказаної статті передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,48 га, яка знаходиться на території Балківської сільської ради.

В той же час будь-які дані щодо наявності належного на праві власності спадкодавцю ОСОБА_2 іншого нерухомого майна, його вартості в позові не зазначені та в доданих до позову матеріалах відсутні.

Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), позивачу слід надати всі відомі йому дані щодо наявності належного на праві власності спадкодавцю ОСОБА_2 іншого нерухомого майна із зазначенням його місця розташування, а також зазначити вартість такого майна.

Також звертається увага позивача на те, що спори в порядку позовного провадження у цивільному процесі вирішуються відповідно до приписів статті 12 ЦПК України за принципом змагальності, що не може вказувати на те, що суд має збирати докази самостійно. До того ж, такі дії для суду прямо заборонені приписами ч. 7 статті 81 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Аналогічні за змістом вимоги містять і частини друга та восьма статті 83 ЦПК України, якими встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк,до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, то згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення виявлених недоліків, перебіг якого обчислювати з дня вручення копії даної ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175,177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи на вищевикладене, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260-261 ЦПК України, -

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Молочанської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, - залишити без руху.

Надати позивачу строк сім днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: