Справа № 128/1822/21
Провадження № 22-ц/801/1871/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 рокуСправа № 128/1822/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л.О. (суддя - доповідач),

суддів Войтка Ю. Б., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за матеріалами заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підписану представником ОСОБА_9 , до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Батьківщина», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 13 липня 2021 року, постановлену у складі судді Карпінська Ю. Ф. в приміщенні суду в мю Вінниця, -

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Батьківщина» (далі - ПАТ «Агрофірма Батьківщина»), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13 липня 2021 року позовну заяву повернуто позивачам разом з доданими документами.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції без наявності на то правових підстав повернув позовну заяву ОСОБА_1 з підстав несплати судового збору, оскільки судовий збір був сплачений заявником при поданні позовної заяви. Суд першої інстанції надто суворо застосував норми процесуального права, чим обмежив право на доступ до правосуддя інших позивачів.

У відзивах ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги не заперечували. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що заявниками не надано докази надсилання відзиву іншим учасникам справи відповідно до частини четвертої статті 360 ЦПК України, тому суд їх не враховує.

Справа розглядається в порядку частини другої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не оскаржується в апеляційному порядку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а тому судом апеляційної інстанції ухвала суду першої інстанції в частині повернення їм позовної заяви не перевіряється відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції в частині, що переглядається не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої, другої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з частиною третьою статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3 зазначення ціни позову, ;якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За змістом частини першої, п`ятої, шостої статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частини перша, третя статті 185 ЦПК України).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підписану представником ОСОБА_9 , залишено без руху з тих підстав, що в заяві не зазначено, які саме права та інтереси кожного з позивачів порушено, невизнано чи оспорено відповідачами, не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини та існування спору з відповідачами з предмету спору, не зазначено зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Позивачами не дотримано вимог статті 95 ЦПК України щодо оформлення копій документів, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не сплачено судовий збір з позовну вимогу немайнового характеру.

13 липня 2021 року ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій, з-поміж іншого, наведено аргументи щодо способу захисту заявленого позивачами, та міститься посилання щодо поданих доказів, а також те, що суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику, та своє розуміння норми Закону України «Про судовий збір» щодо сплати судового збору кількома позивачами за вимогу немайнового характеру.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що в позовній заяві кожен з позивачів висуває свою вимогу немайнового характеру, але сплачується судовий збір в сумі 908,00 грн лише одним з позивачів. Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які не сплатили судовий збір за позовними вимогами, особисто чи через свого представника ОСОБА_9 , не зверталися до суду з обгрунтованими клопотаннями про відстрочення сплати або звільнення від сплати судового збору. Таким чином, позивачами не виконано вимоги ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 02 липня 2021 року, в зв`язку з чим їхню позовну заяву слід вважати неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачам.

Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 колегія суддів вважає таким, що не ґрунтується на нормах процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції без достатньої на те правової підстави повернув позовну заяву ОСОБА_1 ..

Як вбачається зі справи, ОСОБА_1 при поданні позову сплатив судовий збір в сумі 908 грн за вимогу немайнового характеру.

Суд звертає увагу на те, що питання оцінки обґрунтованості позову (допустимості доказів) вирішується судом на наступних етапах судового розгляду, тому суд не вправі з цих підстав залишати позовну заяву без руху та повертати позивачу. Аналогічні роз`яснення містяться у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

При цьому не є підставою для визнання позовної заяви неподаною та її повернення позивачу незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин. Оцінка законності і обґрунтованості позовних вимог має бути надана судом під час розгляду справи по суті.

Вінницький апеляційний суд вважає, що чітке дотримання вимог процесуального закону є необхідним явищем, оскільки забезпечує вірне дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавило позивача права доступу до суду, що згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (пункт 25 рішення у справі «Кутій проти Хорватії»).

Щодо питання доступу до суду Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року).

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 13 липня 2021 року в частині повернення позовної заяви ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_9 , до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Батьківщина», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про визначення порядку користування земельною ділянкою скасувати, а справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Ю. Б. Войтко

В. П. Рибчинський