ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/467/21
Провадження № 2/210/797/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"09" серпня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Чайкіної О.В.,

за участі секретаря судового засідання: Перог Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, до відповідачів ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду завдану майну в розмірі 34501,61 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., вартість авто товарознавчого дослідження у розмірі 6000,00 грн. та понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.; стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» матеріальну шкоду в розмірі 2800,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 вересня 2020 року, о 13 годині 00 хвилин, на нерегульованому перехресті вул. Стрельникова - вул. Нікопольське шосе Металургійного району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «ЗАЗ TF 6940», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував зміну дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, щоб контролювати рух автомобіля, при повороті направо був неуважний внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв наїзд на стоячий на перехресті доріг автомобіль марки «Volvo XC60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідача ОСОБА_2 , згідно постанови від 4 листопада 2020 року визнано Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д-4/10/20 від 27.10.2020 року щодо пошкодженого належного позивачу автомобіля марки «Volvo XC60», реєстраційний номер НОМЕР_2 позивачу спричинені збитки на суму 89264,69 грн. Крім того, при проведенні автотоварознавчих досліджень позивачем було сплачено за виконання вищезазначеної експертизи.

Відповідно до страхового полісу серії страхової компанії автомобіль «ЗАЗ TF 6940» реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований.

Враховуючи ті обставини, що належаному позивачу майну автомобілю «Volvo XC60» реєстраційний номер НОМЕР_2 на ремонт згідно акту виконаних робіт № 6561 виконавця ПрАТ "Скандик Моторс" було витрачено 29469,00 грн. та на придбання задньої лівої двері 28847,00 грн., всього 58316 грн. було витрачено на ремонт пошкодженого автомобіля.

Страхова компанія відшкодувала позивачу лише 54515,48 грн. Тому, просить суд стягнути відповідача Приватне акціонерне товариство «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» на його користь різницю завданої матеріальної шкоди у сумі 2800,52 грн.

Крім того, позивач зазначає, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д-4/10/20 від 27.10.2020 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди скоїлася втрата товарної вартості автомобіля «Volvo XC60» - 2018 року випуску, який придбаний 8.11.2019 року.

На момент ДТП коефіцієнт фізичного зносу нульовий. Втрата товарної вартості автомобіля «Volvo XC60», відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д-4/10/20 від 27.10.2020 року склала 27501 грн. 61 копійка.

Також, позивач вважає, що окрім матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди йому також спричинено і моральна шкода. У момент ДТП він пережив фізичний біль (стрес, шок), позбувшись автомобіля був вирваний зі звичайного активного для себе способу життя і праці, позбувшись автомобіля внаслідок його фізичного пошкодження залишився на тривалий час без засобу пересування, яке було в його користуванні і використовувалося не тільки в побуті але і в роботі. Тому, просить суд стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

Відповідачі добровільно не бажають відшкодувати понесені позивачем витрати, тому останній вимушений звернутись з вказаним позовом до суду.

Позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, прийняту судом до розгляду,

З заяви про зміну позовних вимог вбачається, що розмір заявлених до стягнення матеріальних збитків не змінено, позивач просить зменшитизаявлений до стягнення розмір відшкодування матеріальної шкоди з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерної Страхової Компанії АСКА» на суму франшизи (1000грн.), та одночасно на цю ж суму франшизи збільшує заявлений розмір відшкодування шкоди з відповідача ОСОБА_2 .

Рух по справі

Ухвалою Дзержинського районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу строку для виправлення зазначених в ухвалі недоліків.

Ухвалою суду від 29 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У зв"язку з неявкою сторін, ненаданням відзиву розгляд справи відкладався.

Ухвалою суду прийнято до розгляду заяву позивача про зменьшення позовних вимог до відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА», та збільшення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 .

Аргументи учасників справи

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю його представника, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відзив на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 не надав.

В судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місце проживання (перебування).

Представник Відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 30.09.2020 року ПрАТ «УАСК АСКА» отримано повідомлення про ДТП від ОСОБА_1 та 05.10.2020 року отримано заяву про страхове відшкодування за ДТП, яка склалася 29.09.2020 року. 06.10.2020 року судовий експерт Чившин О.П. здійснив огляд транспортного засобу «Вольво» д.н. НОМЕР_2 , та 27.10.2020 року був складений Висновок Експертного авто товарознавчого дослідження №Д/21/10/20 відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Вольво» складає 61763,08 грн. з урахуванням ПДВ 20%. Виплати позивачу були здійснені відповідно до ст.. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням зносу та п. 36.2 вказаного Закону України, де передбачено, що сума, зменшується на суму визначеного податку на додану вартість.

Таким чином, виплата страхового відшкодування зменшена на суму податку на додану вартість, який склав 6247,60 грн.

ПрАТ «УАСК АСКА» визнало випадок страховим та на підставі страхового акту № 14290/1 від 19.11.2020 року виплатило потерпілому страхове відшкодування у розмірі 54515,48 грн.

Тому, ПрАТ «УАСК АСКА» повністю виконала вимоги щодо відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП та вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

29 вересня 2020 року, о 13 годині 00 хвилин, на нерегульованому перехресті вул. Стрельникова - вул. Нікопольське шосе Металургійного району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «ЗАЗ TF 6940», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував зміну дорожньої обстановки, та відповідно не відреагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху, щоб контролювати рух автомобіля, втратив контроль над рухом автомобіля на насипі мілкого каміння та щеня, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв наїзд на стоячий автомобіль марки «Volvo XC60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки. Водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Вказані обставини встановлені постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року, якою притягнуто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, у сумі 340,00 гривень та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень (а.с. 27).

30 вересня 2020 року ОСОБА_1 подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи (а.с. 65-66).

06 жовтня 2020 року представником страховика Чивчиш О.П. за участі позивача та відповідача ОСОБА_2 складено Акт технічного огляду колісного транспортного засобу (а.с. 88-89).

Відповідно до квитанції №001530 від 06.10.2020 року позивачем було оплачено послуги експерта Чивчиш О.П. за договором №Д4/10/20 про надання послуг в розмірі 6000,00 грн. (а.с. 6, 13).

27 жовтня 2020 року судовим експертом Чивчиш О.П. складено висновок експертного авто товарознавчого дослідження №Д21/10/20 з якого слідує, що сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Volvo XC60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , в цінах на дату 06.10.2020 року, з урахуванням ПДВ 20% складає 61763,08 грн. (а.с. 69-78).

Відповідно до Додатку №2 до висновку № д21/10/20 від 27.10.2020 року складеного експертом автотоварознавцем Чивчиш О.П., ринкова вартість досліджуваного КТЗ становить 1038301,42 грн. (а.с. 85-87).

05 жовтня 2020 року позивачем до ПрАТ «УАСК АСКА» подано заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 67).

19 листопада 2020 року ПрАТ «УАСК АСКА» складено страховий акт № f-14290/1 (а.с. 64), відповідно до якого страхова сума за полісом ЕР-200078133 від 27.05.2020 року становить 130000,00 гривень, а розмір страхового відшкодування 54515 гривні 48 копійки.

В період часу з 21 грудня 2020 року по 23 грудня 2020 року ПрАТ «УАСК АСКА» позивачу виплачено страхові відшкодування по страховому полісу у загальному розмірі 54515 гривні 48 копійки (а.с. 92, зворот).

Позивачем був здійснений відновлювальний ремонт, виконавцем якого став ПрАТ «Скандик Моторс», вартість якого склала 29469,00 грн., з них ПДВ 4911,49грн. (а.с. 12) та придбано кузовні деталі на суму 28847,00 грн., без ПДВ (а.с. 11), а разом 58316,00грн..

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено те, що, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Приписами ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 Верховний Суд вказав на те, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 листопада 2020 року, що ухвалена у справі № 210/5975/20, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, вказаною постановою суду встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, який сторонами у справі не оспорюються, а тому окремому встановленню та доказуванню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), підстав відступати від яких суд не вбачає.

Відповідно до вимог п. 8.2 розділу VIII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, то вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження.

Якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП.

Для повного відшкодування завданої шкоди і страховиком, і винним водієм судам необхідно встановити ринкову вартість автомобіля до ДТП та вартість деталей, вузлів та агрегатів фізично знищеного ТЗ після ДТП.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 1 серпня 2018 року у справі № 363/2222/16-ц.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 337/5881/14-ц (провадження № 61-1586св18), від 15 березня 2018 року у справі № 564/2464/14-ц (провадження № 61-5059св18), від 4 квітня 2018 року у справі № 758/8578/15-ц (провадження № 61-8962св18), від 18 квітня 2018 року у справі № 361/3094/15-ц (провадження № 61-700св18), від 13 червня 2018 року у справі № 444/577/16-ц (провадження № 61-6285св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 343/2372/15-ц (провадження № 61-8947св18), від 12 грудня 2018 року у справі № 466/7010/16 (провадження № 61-7447 св18), від 18 грудня 2018 року у справі № 524/561/16-ц (провадження № 61-21355св18), від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц (провадження № 61-31609св18).

Як вбачається з відзиву Приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» розмір страхового відшкодування, належного позивачу зменшено на: франшизу (1000грн.) та суму ПДВ, у зв"язку з чим ОСОБА_1 виплачено:

54515 гривні 48 копійки = 61763,08 грн. (розмір збитків згідно висновку експерта) - 1000,00 грн (франшиза) - 20% ПДВ.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних с у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд погоджується з доводами Відповідача ПрАТ «УАСК АСКА» про те, що страхова компанія правомірно виключила розмір франшизи з загальної суми страхового відшкодування.

В той же час, сторона позивача, отримавши відзив на позовну заяву, просила стягнути франшизу з водія ОСОБА_2 , тобто другого відповідача.

Разом із тим, суд не погоджується з доводами ПрАТ «УАСК АСКА» щодо відсутності підстав для відшкодування ПДВ, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

У постанові від 19 вересня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі № 523/5890/15-ц (провадження № 61-18781св18) висловив такі правові висновки: всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з цим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, ПДВ не нараховується, окремим рядком не виділяється і страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, що мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять із фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено відновлювальний ремонт, виконавцем якого став ПрАТ «Скандик Моторс» (платник ПДВ), вартість якого склала 29469,00 грн., з них ПДВ 4911,49грн. (а.с. 12) та придбано кузовні деталі на суму 28847,00 грн., без ПДВ (а.с. 11), а разом 58316,00грн..

ПрАТ «УАСК АСКА» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 54515 гривні 48 копійки, за вирахуванням ПДВ.

Враховуючи, що фактичні витрати позивача на відновлення транспортного засобу становили 58316,00грн. (а.с. 11,12), розмір франшизи 1000,00грн., виплату страховиком страхового відшкодування на суму 54515,48 грн., позовні вимоги на суму 2800,50 грн. (ПДВ) є обгрунтованими, та підлягають стягненню з страхової компанії, оскільки позивачем доведені витрати на ремонт транспортного засобу у платника ПДВ.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , застрахована у ПрАТ «УАСК АСКА» на суму 130000,00 гривень, а страхове відшкодування виплачено позивачу у розмірі 54515 гривні 48 копійки, то з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума франшизи - 1000,00 гривень, яка підлягає виразуванню страховиком при розрахунку розміру страхового відшкодування за умовами полісу страхування (а.с. 7, 64)..

Згідно з п.32.7 ч.1 ст.32 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Відповідно до пп.8.6.1 п.8.6 методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Як вбачається з висновку експерта, втрата товарної вартості транспортного засобу Позивача у зв"язку з ДТП та відновлювальним ремонтом становить 27501,61грн.

Оскільки Приватне акціонерне товариство «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» не несе зобов"язання з виплати втрати товарної вартості, в той же час такі збитки в розумінні статті 22 ЦК України є реальними, позивач обгрунтовано просить суд стягнути їх з винного водія - ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , транспортний засіб позивача втратив товарну вартість, то із відповідача ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між товарною вартістю до ДТП та після нього, а саме 27501,61 гривень, а також витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 6000,00 грн. та, як відзначено вище, сплачена франшиза в розмірі 1000,00 грн., а загалом 34501,61 гривня.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 20000,00 гривень мотивує тим, що у момент ДТП він пережив фізичний біль (стрес, шок), позбувшись автомобіля був вирваний зі звичайного активного для себе способу життя і праці, позбувшись автомобіля внаслідок його фізичного пошкодження залишився на тривалий час без засобу пересування, яке було в його користуванні і використовувалося не тільки в побуті але і в роботі.

В той же час, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті

Однак на думку суду зазначена Позивачем сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 5000,00 гривень.

Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають частковому задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю та стягнути з відповідача ПрАТ «УАСК АСКА» на його користь шкоду у розмірі 2800,52 грн., а з відповідача ОСОБА_2 шкоду у розмірі 27501,61 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 6000,00 грн., франшизу в розмірі 1000,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Щодо судових витрат

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки з відповідачів, на користь позивача підлягає стягненню загальна сума - 42 302,13 грн., що становить 77% від суми заявлених вимог, розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню становить 744,56 грн./2, таким чином з кожного відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 372,28 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої майну в розмірі 34501 (тридцять чотири тисячі п`ятсот одна) гривня 61 (шістдесят одна) копійка, яка складається з: шкоди у розмірі 27501 (двадцять сім тисяч п`ятсот одна) гривня 61 (шістдесят одна) копійка, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень, франшизу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 5000 (п"ять тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 372 (три сімдесят дві) гривні 28 (двадцять вісім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 372 (три сімдесят дві) гривні 28 (двадцять вісім) копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

-відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

-відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА», , юридична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 3-А.

Суддя: О. В. Чайкіна