Справа №345/1079/21
Провадження № 2/345/483/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.10.2019 року. Від спільного проживання в шлюбі в народилася дочка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Позивач зазначає, що їй одній важко утримувати дитину. Вона зараз не працює, так як здійснює догляд за дочкою до досягнення нею трирічного віку. Позивач вказує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, фактично займається реалізацією роздрібних товарів та може утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років.

Водночас відповідач ухиляється від утримання позивача, чим порушує її права, передбачені ч.ч.2,4 ст.84 СК України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі по 2000,00 грн., щомісячно, до досягнення дочкою ОСОБА_3 трьохрічного віку, а також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач подав відзив на позов. Вказує, що на сьогодні перебуває у пошуках роботи, зареєстрований у центрі зайнятості, як безробітний, а скільки це триватиме - не знає, так як через важку економічну ситуацію в країні, власну справу починати недоцільно, а через скорочення робочих місць загалом отримати роботу нелегко також. Фантазії позивачки пр буцімто здійснення ним роздрібної торгівлі є можливо і бажаним, проте на сьогодні неіснуючим фактом. Тому відповідач зазначає, не має змоги надавати таке утримання дружині, що згідно із ч.4 ст.84 СК України є підставою для відмови в позові. За таких обставин відповідач просить в задоволенні позову про стягнення з нього аліментів на утримання дружини відмовити в повному обсязі, а також стягнути із позивачки понесені ним витрати за підготовку відзиву у розмірі 900,00 грн.

Позивач подала відповідь на відзив. Наголошує, що на даний час не має можливості працювати внаслідок догляду за малолітньою дочкою. Відповідач добровільно жодних коштів на її утримання, як дружини, не надавав та не надає на даний час. Окрім того позивачка є студенткою 4 курсу Івано-Франківського національного медичного університету, у зв`язку із чим несе додаткові матеріальні витрати.

Позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї до досягнення дитиною 3 років, так як являється фізично здоровою особою, знаходиться у працездатному віці, працює та може працювати. Позивач інших джерел доходу, окрім соціальних виплат, не має. Вже тільки після подання нею позовної заяви до суду відповідач почав частково надавати допомогу для утримання їхньої дитини та купив декілька речей першої необхідності, надавши до суду копії товарних чеків. Коштів ж на утримання позивачки, як дружини, відповідач не надає навіть після подання зазначеного позову. Стосовно відшкодування відповідачу витрат за надання правничої допомоги, позивач вважає такі витрати завищеними та не підтвердженими належними доказами, а тому просить відмовити у їх відшкодуванні. За таких обставин, враховуючи вищенаведене, а також ситуацію в державі, пов`язану з пандемією COVID-19, в неї суттєво погіршився її матеріальний стан, а тому позивач наполягає на задоволенні її позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач подав заяву (заперечення). Зазначає, що на даний час дійсно визнаний безробітним, а тому утримувати дружину в зазначеному нею обсязі не матиме змоги. Звертає увагу суду на те, що ще задовго до укладення шлюбу з позивачкою він допомагав їй у витратах, пов`язаних із навчанням, зокрема, повністю оплачував найняту нею квартиру. Зараз же в силу зазначених раніше у відзиві обставин дійсно не має змоги задовольняти забаганки позивачки у бажаному нею розмірі.

Відповідач вказує, що твердження позивачки про те, що лише після подання нею позову він почав допомагати матеріально, також не відповідають дійсності і спростовуються доданими доказами, оскільки поданий нею в березні, а надані суду товарні чеки, які випадково в нього збереглися, засвідчують покупку відповідних товарів у лютому та березні поточного року. Також звертає увагу суду на те, що карантинні заходи, пов`язані з пандемією, не могли мати вплив на матеріальний стан позивачки, адже вона не працює і знаходиться у відпустці для догляду за дитиною, одержуючи державну соціальну виплату, яка від пандемії поки що не залежить. Тому відповідач просить відмовити в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини за відсутності в нього можливостей для їх виплати.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони 04.10.2019 року зареєстрували шлюб у Калуському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 84 (а.с. 5). Зі свідоцтва про народження ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6) вбачається, що її батьком є відповідач ОСОБА_2 . Дочка проживає разом із позивачкою, про що свідчить довідка Управління «ЦНАП» від 12.03.2021 року (а.с.7).

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Згідно із стаття 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Розмір утримання, який гарантовано статтею 84 СК України, з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття витрат поточних основоположних життєвих потреб жінки, з якою проживає дитина. Поряд з цим, стаття 84 СК України не встановлює, що таке право є абсолютним, оскільки для визначення розміру такого утримання та можливості його сплати також має братися до уваги спроможність чоловіка надавати матеріальну допомогу матері дитини.

При розгляді даної категорії справ судам слід звертати увагу на обставини, визначені ст.182 СК України. Крім того, судам слід враховували чи офіційно працевлаштований відповідач, чи має він мінливий, нерегулярний дохід, визнання позову відповідачем, інші витрати відповідача на проживання (сплата комунальних послуг, оренда житла), вік сторін, надання добровільно матеріальної допомоги дитині, наявність кредитних зобов`язань тощо.

Суд враховує, що відповідач офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку в центрі зайнятості. Водночас перебування ОСОБА_2 на обліку у центрі зайнятості є тимчасовим, при цьому відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України(ч.1ст. 81 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2ст. 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2ст. 89 ЦПК України).

Суд враховує, що відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, належних та допустимих доказів на підтвердження перебування на його утриманні інших осіб, окрім дружини та дочки ОСОБА_3 , в матеріалах справи не міститься.

Дочка ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , вік дитини ускладнює працевлаштування матері дитини. Факт перебування відповідача на обліку не є безумовною підставою для відмови у стягненні аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач є працездатною людиною, може офіційно працевлаштуватися та отримувати гідну заробітну плату, що дає підстави вважати, що він спроможний надавати матеріальну допомогу матері своєї дитини.

Водночас вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 2000,00 грн. є завищеними. Позивачем, в порушення вимог ст.80 ЦПК України, не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

За таких обставинах, виходячи з принципу справедливості, розумності та враховуючи фінансові можливості, стан здоров`я сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі по 1000,00 грн., щомісячно, до досягнення дочкою ОСОБА_3 трьохрічного віку.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 454,00 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 500,00 грн. витрат за надання правничої допомоги (а.с. 8, 9, 10), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Щодо судових витрат, понесених відповідачем. Оскільки в долученому до відзиву рахунку на оплату послуг з надання правової допомоги вказано найменування послуги «підготовка відзиву», з урахуванням вищевказаних положень ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правничої допомоги мав бути укладений саме у письмовій формі. За таких обставин, оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження сплати ним витрат на правничу допомогу, зокрема, не долучено належним чином укладеного договору про надання правничої допомоги, відсутні підстави для відшкодування йому таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 75, 80, 84 СК України , ст.ст. 178, 259, 263-265, 274 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , непрацюючого, аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн., щомісячно, до досягнення дочкою ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 розпочати з 15.03.2021 року і проводити до 24.02.2023року.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 21.04.2021 року.

Суддя