Справа № 626/2659/21
Провадження № 2-др/626/16/21
13.12.2021 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Дудченка В.О.,
за участю секретаря Зінченко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краснограді, у відсутності сторін, заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу щодо розподілу судових витрат,
Представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Штецем В.М., до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В заяві зазначено, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 19.11.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено, але не вирішено питання про розподіл судових витрат.
У даному рішенні судом не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 6000 грн, пов`язаних з судовим розглядом справи.
Сторони в судове засідання не з`явились.
Враховуючи те, що присутність сторін не є обов`язковою при ухваленні додаткового рішення, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін не здійснюючи фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що Красноградським районним судом Харківської області було винесено рішення від 19.11.2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , заборгованість за позикою 4300 доларів США, що еквівалентне 115240 (сто п`ятнадцять тисяч двісті сорок) грн 00 коп. Також стягнуто понесені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1182 (одна тисяча сто вісімдесят дві) грн 40 коп. та витрати на надання правничої допомоги в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп., а всього 2782 (дві тисячі сімсот вісімдесят дві) грн 40 коп.
Під час ухвалення даного рішення було встановлено, що відповідно до витягу з договору про надання правничої допомоги у цивільній справі від 21.09.2021 року між адвокатом Штецем В.М. та позивачем ОСОБА_1 та акту про надання послуг від 21.09.2021 року, вартість послуг адвоката за консультацію з питань стягнення боргу за борговою розпискою та за складання позовної заяви становить 1600 грн., які були стягнуті рішенням суду.
Представник позивача в заяві про ухвалення додаткового рішення просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 6000 грн за договором від 18.10.2021 року, яким адвокат Штець В.М. та позивач ОСОБА_1 визначили вартість витрат за здійснення представництва та захист інтересів ОСОБА_1 при розгляді цивільної справи за його позовом у Красноградському районному суді Харківської області, в підтвердження чого матеріали справи мають договір про надання правничої допомоги від 18.10.2021 року та квитанція про сплату даних коштів.
З позовної заяви встановлено, що позивачем було визначено попередній розрахунок судових витрат, відповідно до якого витрати на оплату наданої правничої допомоги: консультації, складання позовної заяви до суду складає 1600 грн. Також зазначено, що у випадку не визнання відповідачем позовних вимог витрати на оплату правничої допомоги додатково можуть скласти 6000-8000 грн.
Відповідно до поданої відповідачем письмової заяви, він просив розгляд справи проводити без його участі. Тобто відповідач не заперечував проти позову, а лише просив розгляд справи проводити без його участі.
Крім того всі судові засідання проводились у відсутності сторін, за особистими заявами сторін, а не їх представників.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина першастатті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертійстатті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного Закону).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19).
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 19.11.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено. Даним рішення було встановлено, що відповідно до витягу з договору про надання правничої допомоги у цивільній справі від 21.09.2021 року між адвокатом Штецем В.М. та позивачем ОСОБА_1 та акту про надання послуг від 21.09.2021 року, вартість послуг адвоката за консультацію з питань стягнення боргу за борговою розпискою та за складання позовної заяви становить 1600 грн., які були стягнуті рішенням суду.
Представник позивача в заяві про ухвалення додаткового рішення просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 6000 грн за договором від 18.10.2021 року, яким адвокат Штець В.М. та позивач ОСОБА_1 визначили вартість витрат за здійснення представництва та захист інтересів ОСОБА_1 при розгляді цивільної справи за його позовом у Красноградському районному суді Харківської області, в підтвердження чого матеріали справи мають договір про надання правничої допомоги від 18.10.2021 року та квитанція про сплату даних коштів.
Але враховуючи те, що судові засіданні у даній справі проходили за відсутності сторін, в тому числі за відсутності представника позивача Штеця В.М. , заяву про розгляд справи за відсутності позивача подано самим позивачем, а не його представником, тому вимоги представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за надання правничої допомоги в сумі 6000 грн за договором від 18.10.2021 року, яким адвокат Штець В.М. та позивач ОСОБА_1 визначили вартість витрат за здійснення представництва та захист інтересів ОСОБА_1 при розгляді цивільної справи за його позовом у Красноградському районному суді Харківської області, не підлягають задоволенню.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про відмову у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача в розмірі 6000,00 грн за договором від 18.10.2021 року.
Керуючись ст. 270 ЦПК України,
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 626/2659/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В задоволенні вимог представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Штеця Василя Михайловича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 6000,00 грн за договором про надання правничої допомоги від 18.10.2021 року - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду.
Суддя