Справа № 148/1008/21
Провадження №6/148/23/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.,

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі судових засідань м. Тульчина заяву ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа Біляївський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого документа (листа) таким, що не підлягає виконанню та скасування інших заходів,

встановив:

Заявник звернувся в суд з вказаною вище заявою. В обгрунтування своїх вимог послався на те, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.12.2008, ухваленим у справі № 2-1535, з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2008 і до повноліття сина. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.12.2008, ухваленим у справі № 2-1537, задоволено позов ОСОБА_3 до нього про розірвання шлюбу.

За судовим рішенням про стягнення аліментів у справі № 2-1535 за 2008 рік 17.01.2010 видано виконавчий лист, який направлено для виконання за місцем реєстрації заявника ( АДРЕСА_1 ) до відділу державної виконавчої служби Кодимського районного управління юстиції Одеської області, де 02.02.2010 року було відкрито виконавче провадження.

Фактично заявник мешкав за іншою адресою: АДРЕСА_2 . У звязку з чим в 2018 році він звернувся із заявою до відділу державної виконавчої служби Кодимського РУЮ про передачу виконавчого провадження до Біляївського МВДВС ГТУІО в Одеській області, куди 12.11.2008 року і було направлено виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на підставі виконавчого листа № 2-1535, виданого 17.01.2010 про стягнення аліментів.

Заявнику при цьому не було відомо про те, що у відділі державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції перебуває інший виконавчий лист № 2- 1537 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 за 2008 рік виданий 30.01.2009. Даний виконавчий лист передбачає той самий вид стягнення, а саме аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 11.07.2008 і до повноліття сина.

Дізнався він про це, коли за місцем його перебування з перевіркою майнового стану, як боржника, прибули державні виконавця ВДВС Біляївського РУІО.

Отже, на теперішній час у Біляївському МВДВС ГТУЮ в Одеській області перебуває два виконавчих документа про стягнення з заявника аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 : № 2-1535 за 2008 рік, виданий Тульчинським районним судом Вінницької області 17.01.2010 та № 2-1537 за 2008 рік, виданий 30.01.2009 Тульчинським районним судом Вінницької області.

Заявник вважає, що виконавчий лист № 2-1537 за 2008 рік виданий Тульчинським районним судом Вінницької області помилково, оскільки його видано згідно рішення про розірвання шлюбу, а згідно такого рішення виконавчий лист не видається і таке рішення не підлягає примусовому виконанню. Також, на його думку, виконавче провадження № 39203300 про стягнення аліментів за виконавчим листом № 2-1537 повинно бути завершене, виконавчий лист повинен бути повернений до суду і визнаний таким, що не підлягає виконанню; кошти, які державним виконавцем обліковувались по виконавчому провадженню 39203300, повинні в повному обсязі вважатись такими, які стягувались за виконавчим листом № 2-1535 по виконавчому провадженню № 17052348.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить визнати виконавчий документ (лист) № 2-1537, виданий Тульчинським районним судом Вінницької області 30.01.2009 року таким, що не підлягає виконанню, який видано помилково за рішенням, яке не підлягає примусовому виконанню. Винести ухвалу про закінчення виконавчого провадження по виконанню вимог вказаного виконавчого документу (листа). В ухвалі просить зазначити про зняття арештів, накладених на майно (кошти) боржника, скасування інших вжитих виконавцем заходів та зазначити, що стягнення аліментів за виконавчим листом № 2-1537 є безпідставним та підлягає зарахуванню до виконавчого провадження №17052348 по виконанню вимог виконавчого листа № 2-1535.

В судове засідання заявник не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. До суду від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує.

Представник Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, причини своєї неявки суду не повідомив, позицію відділу щодо викладених в заяві ОСОБА_1 питань, не висловив.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні з заявою ОСОБА_1 не погодилася та суду пояснила наступне. Дійсно, 19.12.2008 року Тульчинським районним судом Вінницької області були розглянуті її позови до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина. Після вступу рішення про стягнення аліментів у законну силу вона отримала виконавчий лист № 2-1537, за яким стягнуто аліменти, сама предявила його до виконання до Біляївського ВДВС. Із часу відкриття виконавчого провадження вона отримувала та отримує аліменти на утримання сина саме за цим виконавчим листом. В 2010 році цей лист був повернутий їй, однак потім повторно предявлений нею до виконання. Про те, що існує два виконавчі провадження про стягнення з заявника аліментів на утримання сина їй стало відомо нещодавно. Виконавчий лист № 2-1537/08 знаходиться на виконанні з 2009 року, син досягнення повноліття в листопаді 2021, тому хоче і вважає доцільним отримувати надалі аліменти саме за виконавчим листом № 2-1537/08. Також пояснила, що хоче, щоб виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1535/08, було закрите, так як раніше їй про нього не було відомо, вона аліментів по ньому не отримує і ніколи не отримувала. Не проти вирішити дане питання в досудовому порядку у відділі ДВС, однак ОСОБА_1 до неї з приводу цього не звертався.Просила заяву залишити без задоволення.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши представлені докази, судом встановлено наступні обставини.

Згідно копії виконавчого листа, виданого Тульчинським районним судом Вінницької області 17.01.2010 встановлено, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2008 і до його повноліття (а.с.12).

Постановою заступника начальника ВДВС Кодимського РУЮ ДВС Сірої Л.П. від 02.02.2010 на підставі виконавчого листа № 2-1535, виданого 17.01.2010, відкрито виконавче провадження №17052348 (а.с.13).

Згідно постанов державного виконавця ВДВС Кодимського РУЮ ДВС, прийнятих в рамках виконавчого провадження ВП № 17052348, боржнику ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві полювання, тимчасове обмеження у праві користування зброєю, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (а.с.17, 19, 20, 21).

Встановлено судом і те, що згідно постанови державного виконавця ВДВС Кодимського РУЮ ДВС від 12.11.2018 вказане вище виконавче провадження на підставі заяви ОСОБА_1 передано ВДВС Біляївського РУЮ та прийнято останнім до виконання (а.с. 23, 25, 26, 27).

З копії виконавчого листа № 2-1537, виданого 30.01.2009 Тульчинським районним судом Вінницької області судом встановлено, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2008 і до його повноліття (а.с.31).

Згідно копії листа ВДВС Біляївського РУЮ вбачається, що 2010 року виконавчий лист № 2-1537 повернуто стягувачу ОСОБА_3 на підставі п.1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.33).

Встановлено і те, що в 2012 році ОСОБА_3 згідно заяви, адресованої начальнику ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області, просить прийняти виконавчий лист № 2-1537 до виконання (а.с.34).

Згідно копії розрахунку заборгованості від 03.06.2021 по виконавчому провадженні №39203300 з примусового виконання виконавчого листа №2-1537/08, виданого 30.01.2009, вбачається, що переплата по аліментах складає 7599,25 грн. (а.с. 39).

В судовому засіданні оглянуто архівну справу № 2-1535/08 та встановлено, що рішенням Тульчинського районного суду № 2-1535 від 19.12.2008 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2008 і до його повноліття (а.с. 28).

З матеріалів вказаної справи також вбачається, що 04.01.2010 ОСОБА_1 подано скаргу, в якій він просить повідомити, яким чином судом було видано виконавчий лист про стягнення аліментів №2-1537, якщо за таким номером розглянуто справу про розірвання шлюбу (а.с.35, 36 - архівна справа).

Згідно листа Тульчинського районного суду від 14.01.2010 ОСОБА_1 повідомлено, що при друкуванні виконавчого листа про стягнення аліментів було допущено помилку та замість №2-1535/08 вказано №2-1537/08 (а.с.39 - архівна справа).

Встановлено з матеріалів архівної справи і те, що 18.01.2010 виконавчий лист №2-1535/08 про стягнення аліментів направлено судом для виконання до Відділу ДВС Кодимського РУЮ Одеської області. Одночасно вказано, що виконавчий лист №2-1537/08 від 19.12.2008 підлягає поверненню, так як при його друкуванні допущена помилка в частині номера справи (а.с.40 - архівна справа).

Однак оригінал виконавчого листа № 2-1537/08 в матеріалах архівної справи відсутній.

Встановлено судом і те, що 10.10.2020 та 21.10.2020 ОСОБА_1 звертався до Тульчинського районного суду Вінницької області з заявами про виправлення помилки у виконавчому листі № 2-1537 (а.с. 41, 43), які були повернуті йому судом без розгляду на підставі ч.4 ст. 183 ЦПК України та роз`яснено право повторного звернення до суду з відповідною заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою її повернення (а.с.44 - архівна справа).

В ході судового розгляду з представлених стягувачем ОСОБА_2 в судовому засіданні документів, встановлено, що аліменти на утримання сина вона отримує у виконавчому провадженні № 39203300, відкритого за виконавчим листом № 2-1537, про що свідчить зарахування коштів на рахунок (а.с. 78).

Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази у їх сукупності та кожен зокрема, суд доходить наступних висновків.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За змістом ст.18 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, підлягають виконанню на всій території України.

Згідно зі ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно ч.1 та ч.2 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Судова практика допускає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав його помилкової видачі, якщо вже після видачі виконавчого листа по справі рішення суду було скасоване.

Однак з досліджених доказів в ході судового розгляду суд не може зробити висновку про те, що у заявника ОСОБА_1 відсутній обовязок щодо сплати аліментів за судовим рішенням, оскільки встановлено, що син досягнення повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також не можливо зробити висновку про те, що виконавчий лист № 2-1537/08 видано помилково чи на підставі вимог, які не підлягають примусовому виконанню. Суд не може погодитись з позицією заявника, що даний виконавчий лист видано на підставі рішення про розірвання шлюбу, яке не підлягає примусовому виконанню. Суд констатує, що даний виконавчий лист видано на підставі рішення про стягнення аліментів і саме про це зазначено у виконавчому листі, однак при його видачі допущено описку в номері справи і це підтверджується дослідженими доказами. Зокрема і листом суду від 18.01.2010, згідно якого цей виконавчий лист відкликався, однак оригінал його не був повернутий. Крім того, суд звертає увагу, що саме виконавчий лист № 2-1537 був первинно виданий 30.01.2009 стягувачеві та предявлений нею до виконання, реально виконується, за ним вона отримує аліменти на утримання сина, в такий спосіб захищені інтереси неповнолітньої дитини на утримання, повноліття син досягне вже в листопаді 2021 року. Тому підстав для визнаня виконавчого листа № 2-1537/08, який виконується, лише з формальних підстав суд не вбачає.

В той же час суд звертає увагу заявника, що в разі належного оформлення заяви про виправлення описки, допущену у виконавчому листі описку може бути виправлено, а питання щодо виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1535/08 стягувач та боржник можуть вирішити в рамках виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно розділу І ч. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов.

Питання щодо закінчення виконавчого провадження регулюється ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», а наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, регулюються ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається з норм вказаних вище статей всі рішення під час здійснення виконавчого провадження приймаються виключно виконавцем, а не судом, та у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження.

Тому вимога заявника ОСОБА_1 про вирішення судом питання про закінчення виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-1537; зняття арештів, накладених на майно (кошти) боржника, скасування інших вжитих виконавцем заходів та зазначенням, що стягнення аліментів за виконавчим листом № 2-1537 є безпідставним та підлягає зарахуванню до виконавчого провадження 17052348 по виконанню вимог виконавчого листа № 2-1537 задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» ст. ст. 431, 432 ЦК України, суд,-

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа Біляївський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого документа (листа) таким, що не підлягає виконанню та скасування інших заходів - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області або безпосередньо до апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.А. Штифурко