Справа № 699/1116/20
Номер провадження № 2/699/11/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в особі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок того, що тривалий час була відсутньою,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок того, що тривалий час була відсутньою.

Позов обґрунтовано тим, що позивач за договором купівлі-продажу будинку від 01.12.2020 придбала у власність будинок, у якому зараз проживає. Відповідно до умов зазначеного договору, особи, які проживають і (або) зареєстровані в будинку на момент укладення договору, зобов`язувалися знятися з обліку (реєстрації) до 01.01.2021. У вказаному будинку на дату укладання договору купівлі-продажу була зареєстрована мати продавця ОСОБА_2 . Проте після укладення договору продавець повідомив позивача, що його мати, відповідач по справі, давно проживає в Російській Федерації, у зв`язку з чим він не зміг з нею зв`язатися і повідомити про необхідність знятися з реєстраційного обліку. Відповідач створює позивачу незручності у розпорядженні своїм майном, оскільки це позбавляє позивача можливості звернутися за оформленням субсидії.

На думку позивача, наявність у відповідача реєстрації у вказаному житловому будинку порушує її законне право вільно володіти і розпоряджатися своєю власністю. З огляду на це просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу зазначену справу передано на розгляд судді Літвіновій Г.М.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, на підставі ч. 3 ст. 53 ЦПК України, суд залучив ОСОБА_3 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, оскільки він є сином відповідача та саме у нього позивач купила будинок.

Справу ухвалено слухати у порядку загального позовного провадження.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про здійснення сулухання у відсутність сторони позивача. На задоволенні позовних вимог наполягали.

Від відповідача по справі через канцелярію суду надійшла нотаріально засвідчена заява. З заяви вбачається, що ОСОБА_2 вийшла заміж, тепер має прізвище ОСОБА_4 . На даний час вона є громадянкою Російської Федерації та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Просить справу розглядати у її відсутність.

Від третьої особи ОСОБА_3 через канцелярію суду надійшла заява, у якій він зазначає, що його мати ОСОБА_2 у 2004 році вийшла заміж та змінила прізвище на « ОСОБА_4 ». З 2018 року вона постійно проживає у Російській Федерації, має громадянство цієї країни. Проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив справу розглядати без його участі, за наявними у справі документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Ураховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін по справі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 01.12.2020, посвідченого приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофановою Л.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1289, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купила житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

01.12.2020 за позивачем було зареєстровано право власності на вищевказаний житловий будинок, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 234915601 (а.с. 10).

У вказаному будинку на дату укладання договору купівлі-продажу була зареєстрована мати продавця ОСОБА_2 , що підтверджується копією домової книги, а також копією довідки № 1/1565, виданої 11.11.2020 депутатом Корсунь-Шевченківської міської ради по округу № 1 ОСОБА_5 (а.с. 12-14).

У пункті 6 вищевказаного договору купівлі продажу будинку від 01.12.2020 зазначено, що «продавець свідчить, що особи, які проживають і (або) зареєстровані в будинку на момент укладання цього договору обов`язуються знятися з обліку (реєстрації) в будинку до 01.01.2021 року» (а.с. 6).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу, посвідченого 26.06.2009 нотаріусом Рильського нотаріального округу Курської області (РФ) Осадчих В.О. вбачається, що 18.08.2004 ОСОБА_2 вийшла заміж за ОСОБА_6 та змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (а.с. 36).

З заяви ОСОБА_7 від 05.03.2021 вбачається, що вона є громадянкою Російської Федерації, постійно проживає на території цієї країни, у зв`язку з чим позовні вимоги визнає (а.с. 39).

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач вважає, що реєстрація відповідача у належному їй будинку порушує її права як власника, в зв`язку з чим звернулася до суду.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-709цс16.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідач ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ) була користувачем спірного будинку як член сім`ї попереднього власника будинку, проте не проживає в ньому тривалий час (більше одного року), не є членом сім`ї позивача, підстав для продовження терміну зберігання за нею права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК УРСР немає. З огляду на це суд вважає за необхідне захистити права позивача як власника спірного будинку та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Відповідно до квитанції № 44 від 28.12.2020, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн.

Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420,40 грн.

Крім того, беручи до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача у відшкодування сплаченого при поданні позову судового збору необхідно стягнути 420,40 грн. Така сума є різницею між розміром сплаченого позивачем судового збору та його частиною, яка підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 150 ЖК УРСР, ст. ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок того, що тривалий час була відсутньою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

ОСОБА_1 повернути з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, а саме суму 420,40 (чотириста двадцять грн. 40 коп.) грн. Оригінал квитанції №44 від 28.12.2020 знаходиться у Корсунь-Шевченківському районному суді Черкаської області у матеріалах справи № 699/1116/20.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 420,40 (чотириста двадцять грн. 40 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .

СуддяЛітвінова Г.М.