Справа № 522/2946/20
Провадження 2/522/1992/21
14 квітня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (в подальшому уточнивши його) до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 10 жовтня 1994 року №94/0409, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Одеською універсальною товарною біржею GIP в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний №94/0409 від 10 жовтня 1994 року.
Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що між нею та ОСОБА_2 , був укладений вищевказаний договір, посвідчений Одеською універсальною товарною біржею GIP в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю». Договір не був нотаріально посвідчений. В позовній заяві зазначено, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним умовам і сторони повністю виконали ці умови продавець отримав кошти, а покупцю було передано нерухоме майно та перейшло право власності на квартиру.
В подальшому, 11 жовтня 1994 року право власності на придбане нерухоме майно було зареєстроване позивачем в порядку, який діяв на час вчинення правочину.
Позивачка зазначає, що не має змоги розпорядитись вищевказаною квартирою, у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу №94/0409 від 10 жовтня 1994 року.
Через протиріччя правових норм, діючих на час укладення правочинів в 1994 році, і в відмові компетентними органами і нотаріусами визнавати на даний час правочини дійсними, законними і виконаними, ОСОБА_3 змушена звернутись з позовною заявою до суду про захист своїх прав.
Ухвалою від 10 квітня 2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 20 липня 2020 року.
У судове засідання 20 липня 2020 року з`явився представник позивача. Відповідач про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Судовий розгляд відкладено на 27 жовтня 2020 року.
Судове засідання 27 жовтня 2020 року відкладено на 01 лютого 2021 року, з підстав знаходження головуючого судді на лікарняному.
У судове засідання 01 лютого 2021 року сторони не з`явились. Про дату, час і місце судового засідання буди повідомлені належним чином. Судовий розгляд відкладено на 12 квітня 2021 року.
У судове засідання 12 квітня 2021 року сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомляли. Від представника позивача ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності зазначивши, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 жовтня 1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено договір купівлі-продажу № 94/0409 на наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , яка складається з 1 кімнати житловою площею 16, 2 кв. м., а також: санвузол, стінна шафа, коридор, кухня, загальною площею 30, 9 кв.м.

Вказаний договір був укладений Одеською універсальною товарною біржею GIP відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний №94/0409 від 10 жовтня 1994 року. Договір не був нотаріально посвідчений, проте право власності за ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто ОСОБА_1 передала, а відповідач прийняла грошову суму у розмірі 10 млн. карбованців за продаж вищевказаної квартири.

Позивачка не має змоги розпорядитись вищевказаною квартирою у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 10 жовтня 1994 року № 94/0409.

Тому, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо визнання вищевказаного договору купівлі-продажу дійсним, виходячи з наступного.

Оскільки спірний договір був підписаний сторонами 10 жовтня 1994 року, тобто у період дії ЦК Української РСР 1963 року, то застосуванню підлягають саме норми вказаного Кодексу.

На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу в липні 1994 року позивачам не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 47 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися своїм майном як належні співвласники, що порушує їх права.

Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР у редакції 1963 року - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

В відповідності до ст. 41 ЦК Української РСР у редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999 році.

Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР у редакції 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 224 ЦК Української РСР у редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Так, у судовому засіданні доведено, що умови договору сторони виконали належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим договором.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ч. 2 ст. 47, ст. 128, 224 ЦК Української РСР 1963 року, ст.ст. 15, 16, 319, 638 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 81, 274-279, 280-287 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 10 жовтня 1994 року № 94/0409., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Одеською універсальною товарною біржею GIP в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний №94/0409 від 10 жовтня 1994 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст заочного рішення виготовлено 15 квітня 2021 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена