Справа № 159/481/21
Провадження № 2/159/442/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження (письмового) в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Вказана вище позовна заява надійшла до суду 28.01.21 р.. Позов обгрунтований тим, що сторони уклали договір надання банківських послуг за заявою відповідача від 30.01.08 р., керуючись ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Цією ж заявою відповідач підтверджує, що вона була повністю проінформована про умови кредитування, що були надані їй для ознайомлення у письмовій формі, а саме: «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи». Покликаючись на ст. 634 ЦК України, зазначає, що укладений договір є змінами та містить умови договору банківського рахунку (ст. 1 066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1 054 ЦК України). Покликаючись на ч. 1 ст. 1 066, ч. ч. 1, 2 ст. 1 069 ЦК України, зазначає, що 30.01.08 р. відповідачем також підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», де остання власним підписом підтвердила, що з умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і розрахунком суми плати за використання кредитних коштів вона ознайомлена. Банком на підставі договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачеві надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 17 000 грн. Таким чином банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме: щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, що встановлений договором. Однак відповідач не надавала своєчасно банкові грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У порушення п. 6.5 договору, ст. ст. 509, 526, 1 054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Покликаючись на ст. ст. 629, 610 ЦК України, зазначає, що у редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.19 р. відповідно до п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що зі 181 дня з моменту порушення зобов`язань позичальника з погашення кредиту, вона зобов`язується сплатити банкові заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого вчасно кредиту, що встановлюються відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 86, 4 %. У зв`язку із зазначеними вище порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач за станом на 14.12.20 р. заборгувала 15 797 грн, 47 коп., що складається з:

- 15 508 грн, 66 коп. - заборгованості за тілом кредиту, у т. ч. - заборгованість за простроченим тілом кредиту,

- 288 грн, 81 коп. - заборгованості за простроченими відсотками. Ухилення відповідача від виконання зобов`язання є порушенням його цивільного права. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь вказану вище суму боргу та судові витрати у справі.

За ухвалою судді від 12.04.21 р. позовна заява була залишена без руху.

21.04.21 р. позивач усунув недолік своєї позовної заяви.

Провадження у справі відкрито за ухвалою судді від 04.03.21 р..

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачем отримано під розпис 29.03.21 р..

За станом на 26.07.21 р. відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не подано.

Суд, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із змісту ст. ст. 1 054, 1 055 ЦК України, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як зазначено у ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначено у ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає доведеними доводи позивача у тій їх частині, що між сторонами 30.01.08 р. було укладено кредитний договір і відповідачеві банком було видано платіжну картку з можливістю розпоряджатись кредитними коштами.

На підтвердження такої обставини позивачем надано копію заяви відповідача від 30.01.08 р. про оформлення їй кредитної картки, а також - копію аркушів паспорта відповідача.

Відповідач щодо вказаної вище обставини не заперечила засобом подання відзиву на позовну заяву тощо.

Відповідно до змісту такої заяви від 30.01.08 р., рахунок відповідачеві банком було відкрито 20.01.08 р., № кредитної картки - НОМЕР_1 .

Відповідач щодо вказаної вище обставини не заперечила засобом подання відзиву на позовну заяву тощо.

Кредитними коштами, наданими позивачем, як зазначено у цій же заяві, відповідач мала користуватись з використанням кредитної картки на умовах оплатності. При цьому суд зауважує, що у такій заяві базова відсоткова ставка за користування кредитним коштами сторонами зазначена та, відповідно, сторонами - погоджена, у розмірі 3 % на місяць на залишок заборгованості, тобто, 36 % річних; без комісії чи інших платежів.

Суд приймає до уваги, що на момент укладення договору, його сторін влаштовували умови договору та вони скористалися своїм правом свободи договорів.

Позивачем також надано суду аркуші з копією тексту із заголовком:

-« Условия и правила предоставления банківських услуг» на 6 арк.;

-«О внесении изменений в договорную базу по платежным картам, договорную базу по потребительскому кредитованию и в депозитные договора (в части погашения задолженности за счет депозитов) на 4 - х арк.

Позивачем подано також до суду аркуші з текстом розрахунків загальної заборгованості відповідача за кредитним договором за станом на 14.12.20 р., 31.05.15 р., 30.09.19 р., а також - відомостями про виписку за кредитним договором за станом на 16.12.20 р., дані яких, на думку суду, у сукупності з наданими позивачем: копією заяви відповідача від 30.01.08 р. про оформлення їй кредитної картки, копією аркушів паспорта відповідача, підтверджують виникнення та існування зобов`язальних договірних правовідносин за кредитним договором між сторонами з 30.01.08 р. відповідно до вказаної вище заяви відповідача від 30.01.08 р., з яких вбачається, що відповідач тривалий час - з 01.02.08 р. по 26.11.20 р. відповідач активно користувалась кредитними коштами з використанням кредитної картки № НОМЕР_1 , а у подальшому - рядом кредитних карток з іншими номерами - для зняття готівки, розрахунку за покупки, оплату платежів, поповнення рахунку тощо, виконуючи, таким чином, фактично умови кредитного договору тривалий час, тобто, визнаючи факт укладення та існування між сторонами кредитних правовідносин.

Суд враховує та приймає до уваги, що у заяві відповідача від 30.01.08 р. нею ж зазначено, що вона ознайомилась і згідна з Умовами та Правилами надання позивачем банківських послуг, а також - Тарифами банку, що були надані їй у письмовому вигляді. Відповідач погоджувалась з Умовами та Правилами надання позивачем банківських послуг, а також - Тарифами банку, що були надані їй у письмовому вигляді за станом на 30.01.08 р.. Однак даних про факт та дату ознайомлення відповідача з редакцією Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.19 р., у справі немає.

Суд вважає, що надані позивачем докази у своїй сукупності не підтверджують погодження сторонами збільшення розміру відсоткової ставки з 01.03.19 р. відповідно до Умов та Правил та Тарифів надання банківських послуг, так як позивачем не надано суду доказів укладення нової чи додаткової угоди між сторонами з цього приводу тощо.

Так надані позивачем аркуші з текстом Умов та Правил і Тарифів банку відповідачем не підписані і дата чи період їх дії позивачем не зазначені. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що ті чи інші, або саме описані позивачем Умови, Правила та Тарифи як складові договору брала до уваги при укладенні договору та саме їх зміст сприймала відповідач; що саме з ними вона ознайомилась і погодилась, підписуючи заяву, а також те, що названі позивачем документи на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин, взагалі, містили умови, зокрема, щодо сплати інших платежів, як то пені.

Доводи позивача у тій їх частині, що з врахуванням редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.19 р. відповідно до їх п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що зі 181 дня з моменту порушення зобов`язань позичальника з погашення кредиту, вона зобов`язується сплатити банкові заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого вчасно кредиту, що встановлюються відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 86, 4 %, не знайшли свого ствердження в суді.

Тому вважає встановленим, що сторони 30.01.08 р. уклали кредитний договір на умовах сплати відсотків в розмірі 3 % місячних (36 % річних), а не більшого розміру відсотків і погодження більшого розміру відсотків між сторонами позивачем суду не доведено у встановленому законом порядку.

Тому суд вважає, що нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3, 6 % місячний (43, 2 % річних) з 01.04.15 р., що вбачається з даних виписки за кредитним договором, з 01.01.17 р., що вбачається з виписки за договором, є одностороннім та безпідставно завищеним.

Позивачем подано до суду розрахунки загальної заборгованості за станом на 14.12.20 р., 31.05.15 р., 30.09.19 р., а також відомості про виписку за кредитним договором за станом на 16.12.210 р., дані яких підтверджують, як зазначено вище, виникнення та існування зобов`язальних договірних правовідносин за кредитним договором з 30.01.08 р. між сторонами, однак, не підтверджують погодження сторонами збільшення розміру відсоткової ставки з 3 % місячних до більшої з 01.03.19 р., зокрема,.

Так за даними виписки за кредитним договором, відповідач з 01.02.08 р. досить активно користувалась кредитною карткою та користувалась кредитними коштами, повертала їх і, зокрема, за станом на 07.12.14 р. заборгованості за кредитом відповідач не мала. У подальшому відповідач користувалась кредитними коштами, а відповідачем з 30.04.15 р. за операціями з 01.04.15 р. збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами з використанням кредитної картки до 3, 6 % на місяць, або 43, 2 % річних.

Таке збільшення суд вважає незаконним та таким, що не передбачено умовами, зазначеними у заяві - анкеті.

Крім того у вказаному вище розрахунку за станом на 30.09.19 р. вказано, що відсоткова ставка збільшена до 43, 2 % вже за станом на 16.12.15 р.. Доказів же погодження такої - збільшеної відсоткової ставки між сторонами, позивач суду не надав.

Не проводячи детального розрахунку та аналізу поданого позивачем розрахунку завищеного безпідставного, як встановлено вище судом, нарахування позивачем відсотків за кредитом в період з 01.04.15 р. по 01.01.17 р., суд зауважує, що за даними виписки за кредитним договором, відповідач з 01.02.08 р. досить активно з використанням кредитної картки користувалась кредитними коштами банку, однак, повертала їх (у т. ч. - неодноразово - у повному обсязі) і, зокрема, за станом на 01.01.17 р. заборгованості за кредитом відповідач перед позивачем не мала.

У подальшому за період з 01.01.17 р. по 31.12.17 р. відповідач отримала у користування 25 988 грн, 98 коп. кредитних коштів, а повернула позивачеві - 13 700 грн. Заборгованість склала 12 288 грн. 98 коп. (25 988 грн, 98 коп. - 13 700 грн). Відповідачеві було за цей період позивачем нараховано та стягнуто з відповідача 1 331 грн, 82 коп. відсотків за ставкою 3, 6 %, що перевищувала 3, 0 % на місяць, що склало б 1 109 грн, 85 коп., тобто, на 221 грн, 97 коп. безпідставно більше. Тому борг, в дійсності, на кінець вказаного вище періоду склав 12 067 грн., 01 коп..

За період з 01.01.18 р. по 31.12.18 р. відповідач до існуючого боргу в сумі 12 067 грн, 01 коп. отримала у користування 16 380 грн, 02 коп. кредитних коштів, а повернула позивачеві - 21 153 грн, 26 коп.. Заборгованість на кінець вказаного вище періоду склала 7 293 грн, 77 коп. (12 067 грн, 01 коп. + 16 380 грн, 02 коп. - 21 153 грн, 26 коп.). Відповідачеві було за цей же період нараховано позивачем та стягнуто банком з відповідача 6 574 грн, 91 коп. відсотків за ставкою 3, 6 %, що перевищувала 3, 0 % на місяць, що склало б 5 479 грн, 09 коп., тобто, на 1 095 грн, 82 коп. безпідставно більше. Тому борг, в дійсності, склав 6 197 грн, 95 коп..

За період з 01.01.19 р. по 31.12.19 р. відповідач повернула позивачеві 11 219 грн, 15 коп.. Їй було за цей період позивачем нараховано та з неї стягнуто 9 390 грн, 50 коп. відсотків за ставкою 3, 6 %, що перевищувала 3, 0 % на місяць, що склало б 7 825 грн, 42 коп., тобто, на 1 565 грн, 08 коп. безпідставно більше. При існуючому боргу в сумі 6 197 грн, 95 коп. та обов`язку сплатити позивачеві 7 825 грн, 42 коп. відсотків, а всього 14 023 грн, 37 коп., відповідач сплатила позивачеві 11 219 грн, 15 коп. та 1 565 грн, 08 коп. (що безпідставно зайво стягнуто банком), а всього 12 774 грн, 23 коп.. Борг склав 1 249 грн, 14 коп..

За період з 01.01.20 р. по 16.12.20 р. відповідач повернула позивачеві 5 446 грн, 15 коп.. Їй було за цей період нараховано та з неї стягнуто банком 5 650 грн, 72 коп. відсотків за ставкою 3, 6 %, що перевищувала 3, 0 % на місяць, що склало б 4 708 грн, 93 коп., тобто, на 941 грн, 79 коп. безпідставно більше. При існуючому боргу 1 249 грн, 14 коп. та обов`язку сплатити позивачеві 4 708 грн, 98 коп. відсотків, а всього 5 958 грн, 12 коп., відповідач сплатила позивачеві 6 387 грн, 94 коп., провівши, таким чином, повний розрахунок за кредитним договором.

Таким чином сума безпідставно стягнутих банком з відповідача відсотків за період з 01.01.17 р. по 16.12.20 р. склала 3 824 грн, 66 коп..

Крім того у період з 01.01.17 р. по 16.12.20 р. банком було безпідставно нараховано та стягнуто з відповідача інші - не передбачені кредитним договором за умовами, узгодженими між сторонами - платежі як то страхові, пеня, а всього на загальну суму 350 грн.

Тому доводи позивача про виникнення та існування з 30.01.08 р. по 16.12.20 р. між сторонами кредитних правовідносин суд вважає такими, що знайшли своє ствердження у судовому засіданні, однак, доводи в частині існування у відповідача заборгованості перед позивачем за кредитним договором за станом на дату подання розглядуваного позову до суду, суд вважає не доведеними достатніми доказами.

Тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 610, 549, 551, 526, 525, 625, 530, 1 054, 1 055 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 "Д", ;

представник позивача - Дашко Володимир Миколайович, паспорт серії НОМЕР_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий:І. М. Логвинюк