Справа № 362/3261/20
Провадження № 2/362/572/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2021 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом Київського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь кредитну заборгованість із штрафними нарахуваннями в сумі 38 765 гривень 89 копійок.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20.11.2007 року між ним і відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 615 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 48 000 гривень 00 копійок у на строк 19 років для добудови житлового будинку АДРЕСА_1 .

При цьому, відповідач ОСОБА_2 надав письмову згоду на участь своїм майном і грошовими доходами у виконанні зобов`язань за вказаним кредитним договором.

Також, відповідач ОСОБА_1 несе зобов`язання по вказаному кредиту на підставі договору поруки № 615 від 20.11.2007 року.

Оскільки відповідачі взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті інших платежів за договором кредиту не виконують, у них виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача.

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Оскільки відповідачі, які отримали копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подали відзив на позов і не заперечили проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Між Київським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 615 (добудова) від 20.11.2007 року, відповідно до Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1998 року № 1597.

Пунктом 3 Правил № 1597 встановлено, що кредит наданий відповіддачу є прямим, адресним (цільовим) і зворотним.

Згідно із даного Кредитного договору відповідач отримав довгостроковий кредит в сумі 48 000 гривень 00 копійок на строк 19 років для добудови житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору за користування кредитом встановлюється плата в розмірі 3 % відсотків річних.

Відповідно до Правил № 1597, кредитний договір - укладений відповідно до цих Правил між Фондом та індивідуальним забудовником (позичальником) договір, який визначає суму кредиту, умови надання кредиту позичальникові, погашення позичальником заборгованості за кредит та внесення плати за користування ним.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів.

Відповідно до Кредитного договору, договір набуває чинності з моменту його підписання (пункту 9.1.).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 Цивільного кодексу України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 Цивільного кодексу України).

На виконання умов Кредитного договору, кошти в сумі 48 000 гривень, згідно із платіжними дорученнями від 21.11.2007 року № 571, від 18.06.2008 року № 145, від 15.07.2008 року № 256 перераховано на особистий рахунок ОСОБА_3 в АКБ «Укрсоцбанк»; позивальник за отримані кошти придбав будівельні матеріали, що підтверджується Звітами про використання кредитних коштів від 25.12.2007 року, від 21.08.2008 року, Актами перевірки освоєння та цільового використання кредиту від 25.12.2007 року і від 21.01.2008 року.

За статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Так, позивальник, укладаючи Кредитний договір взяв на себе зобов`язання повернути - погашати частинами кредит та відсотки за користування кредитом до 30.11.2026, згідно графіку визначеного у Строковому зобов`язанні (копія додається, оригінал наявний у Позивача), що є додатком до Кредитного договору.

Згідно із пунктом 2.5. Кредитного договору позичальник зобов`язався погашати кредит та відсотки за користування ним щоквартально до 10-го числа місяця, що настає за звітним періодом, а за четвертий квартал - до 30 листопада поточного року.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, у пункті 7.3. Кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати на користь кредитора штрафу в розмірі 0,5 % від суми не внесеного або не в строк внесеного платежу та відсотків за кожний день прострочки.

На виконання умов вказаного Кредитного договору ОСОБА_3 станом на 15.06.2020 року сплачено:

-по кредиту 23 140 гривень 00 копійок;

-по відсотках за користування кредитом 11 072 гривень 63 копійки.

Відповідно до Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина 1 статті 546).

Пунктом 7.3. Кредитного договору визначено, що у випадку несплати визначеного строковим зобов`язанням платежу позичальник сплачує Фонду штраф в розмірі 0,5 % від суми не внесеного або не в строк внесеного платежу та відсотків за кожний день прострочки.

Згідно із положеннями статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, положення пункту 7.3. Кредитного договору за змістом відповідає пені.

Суд враховує, що згідно із пунктом 2.7. Кредитного договору, сума яка надійшла в погашення заборгованості направляється на (почергово):

-відшкодування будь-яких витрат кредитора, пов`язаних з проведенням виконання за рішенням судів;

-погашення простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом та штрафні санкції по них;

-нараховані відсотки;

-погашення прострочених платежів по основному боргу та штрафні санкції по них;

-погашення чергового платежу по основному боргу.

У зв`язку із допущенням ОСОБА_3 заборгованості, на підставі пунктів 2.7. та 7.3. Кредитного договору, отримані кошти позивачем 30.09.2015 року - 5223,75 грн., 17.11.2016 року - 1000,00 грн., 22.09.2017 року - 2000,00 грн., 26.03.2018 року - 200,00 грн. і 15.06.2018 року - 2600,00 грн., зараховано на погашення штрафних санкцій (пені).

Згідно із статтями 550 - 552 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання; предметом неустойки може бути грошова сума; якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Відповідач ОСОБА_3 в порушення умов Кредитного договору починаючи з 2015 року систематично порушував терміни сплати чергових платежів, а з другого кварталу 2017 року взагалі припинив сплачувати чергові платежі по погашенню тіла кредиту та відсотків за користування кредитом.

Таким чином, на підставі пункту 7.3. Кредитного договору ОСОБА_3 зобов`язаний сплатити за період з 01.03.2019 по 29.02.2020 штрафні санкції (пеню) у сумі 11453,06 грн., що відображено у відповідному рішенні про застосування фінансових санкцій.

Частиною другою статті 546 Цивільного кодексу України встановлено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547).

Пунктом 1.3. Кредитного договору встановлено, що кредит, наданий позичальнику - ОСОБА_3 забезпечується всім належним йому майном та майном повнолітніх членів його сім`ї, які дали згоду на участь у виконанні зобов`язань за кредитом.

Частиною першою статті 528 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Так, сторони передбачили у пункті 1.3. Кредитного договору можливість виконання зобов`язань позичальника, що можуть виникнути в процесі виконання Кредитного договору членами його сім`ї, які дали згоду на участь у виконанні зобов`язань за кредитом.

Згідно із довідкою виданою Соколівською сільською радою від 25.09.2009 року № 228, до складу сім`ї ОСОБА_3 входив, зокрема і його син ОСОБА_2 ..

Так, ОСОБА_2 підписав власноручно, як члени сім`ї ОСОБА_3 та надав позивачу письмову заяву-згоду про надання згоди на участь своїм майном і грошовими доходами у виконанні зобов`язань за вказаним кредитом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема з інших правочинів.

Отже, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність перед позивачем за сплату заборгованості по кредиту, відсотків за користування, сплату неустойки (пені) за порушення зобов`язання, інфляційних втрат та нести відповідальність за утримання належних позивачу до сплати коштів.

Правилами № 1597 встановлено, що зобов`язання позичальника за кредитним договором мають забезпечуватися договором поруки, оформленим в установленому порядку. Відповідно до Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина 1 статті 546). Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547).

Цивільним кодексом України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (стаття 553). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (стаття 554).

Із змісту статті 541 Цивільного кодексу України вбачається, що солідарний обов`язок виникає у випадках встановленим договором або законом. Крім того, згідно статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Також, відповідно Договору поруки № 615 від 20.11.2007 року ОСОБА_1 зобов`язався відповідати за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_3 ..

Проте, ОСОБА_1 в порушення підписаного ним Договору поруки при порушенні позичальником строків сплати чергових платежів не забезпечив виконання зобов`язань за Кредитним договором та не погашав кредит та відсотки за користування ним, що в подальшому спричинило нарахування штрафних санкцій (пені).

Отже, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 несуть солідарну відповідальність перед позивачем за сплату заборгованості по кредиту, відсотків за користування, сплату неустойки (пені) за порушення зобов`язання, інфляційних втрат та відповідати за утримання коштів належних до сплати Позивачу.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу.

Умови Кредитного договору порушено та порушуються, з боку відповідачів не вживаються будь-які дії для погашення заборгованості, незважаючи про направлення листів про наявність заборгованості.

Відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи статті 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В підписаному Кредитному договорі не встановлено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням (порушення) виконання грошового зобов`язання тобто не сплати сум кредиту у встановлений термін, згідно строкового зобов`язання, що є додатком до Кредитного договору.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Цивільного кодексу України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Слід звернути увагу, згідно статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). Також, відповідальність за порушення грошового зобов`язання та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена (аналогічна позиція виражена в Постановах Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Відповідальність відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 Цивільного кодексу України, і процентів, що стягуються у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України, а також відсутність в чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК України та іншими статтями, та відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, є правомірним (за умов, що такі вимоги заявлені кредитором). Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 29 травня 2013 р. у справі № 6-39цс13), відповідно до якої правильним є стягнення з відповідача на користь позивача процентів за банківськими вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також 3 % річних та суми відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Індекси інфляції опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр» (далі - «УК»):

Місяць, рікІндекс інфляціїДжерело інформації
Липень 2017 р.100,20%«УК» від 10.08.2017 № 148
Серпень 2017 р.99,90%«УК» від 12.09.2017 № 169
Вересень 2017 р.102,00%«УК» від 11.10.2017 № 191
Жовтень 2017 р.101,20%«УК» від 10.11.2017 № 212
Листопад 2017 р.100,90%«УК» від 12.12.2017 № 234
Грудень 2017 р.101,00%«УК» від 11.01.2018 № 6
Січень 2018 р.101,50%«УК» від 13.02.2018 № 30
Лютий 2018 р.100,90%«УК» від 14.03.2018 № 49
Березень 2018 р.101,10%«УК» від 12.04.2018 № 70
Квітень 2018 р.100,80%«УК» від 12.05.2018 № 89
Травень 2018 р.100,00%«УК» від 12.06.2018 № 109
Червень 2018 р.100,00%«УК» від 13.07.2018 № 129
Липень 2018 р.99,30%«УК» від 11.08.2018 № 150
Серпень 2018 р.100,00%«УК» від 12.09.2018 № 170
Вересень 2018 р.101,90%«УК» від 11.10.2018 № 191
Жовтень 2018 р.101,70%«УК» від 13.11.2018 № 213
Листопад 2018 р.101,40%«УК» від 12.12.2018 № 235
Грудень 2018 р.100,80%«УК» від 11.01.2019 № 6
Січень 2019 р.101,00%«УК» від 12.02.2019 № 28
Лютий 2019 р.100,50%«УК» від 12.03.2019 № 49
Березень 2019 р.100,90%«УК» від 11.04.2019 № 70
Квітень 2019 р.101,00%«УК» від 11.05.2019 № 87
Травень 2019 р.100,70%«УК» від 12.06.2019 № 109
Червень 2019 р.99,50%«УК» від 12.07.2019 № 131
Липень 2019 р.99,40%«УК» від 13.08.2019 № 153
Серпень 2019 р.99,70%«УК» від 11.09.2019 № 173
Вересень 2019 р.100,70%«УК» від 11.10.2019 № 195
Жовтень 2019 р.100,70%«УК» від 12.11.2019 № 216
Листопад 2019 р.100,10%«УК» від 11.12.2019 № 238
Грудень 2019 р.99,80%«УК» від 11.01.2020 № 5
Січень 2020 р.100,20%«УК» від 12.02.2020 № 27
Лютий 2020 р.99,70%«УК» від 12.03.2020 № 47

Інфляційні нарахування розраховуються за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100 % - [Сума боргу], де [Сума боргу] - сума простроченого боргу, [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно щомісячні індекси, що становлять відповідний період, перемножити між собою. (Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Лист Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997, Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань. Постанова Пленуму Вищого господарського суду № 14 від 17.12.2013).

Зважаючи на обставину, що згідно умов Кредитного договору було необхідно сплачувати (повертати) отриманий кредит частинами, інфляційні нарахування та три проценти за користування (протиправно) частиною кредиту (грошовими коштами) розраховувались щодо кожного простроченого чергового платежу окремо до дати 01.03.2020 року у зв`язку із змінами внесеними до законодавства щодо запровадження карантину в Україні (оскільки кожним окремим платежем (грошовими коштами), який необхідно було сплатити, так:

Належна дата сплати частини боргуСума боргу (чергового платежу по тілу кредиту та відсотків), грн.Період нарахування інфляціїПідсумковий індекс інфляції за відповідний періодІнфляційні нарахування, грн.
до 10.07.2017660,00липень 2017 р. - лютий 2020 р.120,160%133,05
до 10.07.2017196,65липень 2017 р. - лютий 2020 р.120,160%39,64
до 10.10.2017660,00жовтень 2017 р. - лютий 2020 р.117,686%116,73
до 10.10.2017196,65жовтень 2017 р. - лютий 2020 р.117,686%34,78
до 30.11.2017660,00грудень 2017 р. - лютий 2020 р.115,253%100,67
до 30.11.2017196,65грудень 2017 р. - лютий 2020 р.115,253%30,00
до 10.04.2018660,00квітень 2018 р. - лютий 2020 р.110,211%67,39
до 10.04.2018176,85квітень 2018 р. - лютий 2020 р.110,211%18,06
до 10.07.2018660,00липень 2018 р. - лютий 2020 р.109,336%61,62
до 10.07.2018176,85липень 2018 р. - лютий 2020 р.109,336%16,51
до 10.10.2018660,00жовтень 2018 р. - лютий 2020 р.108,054%51,15
до 10.10.2018176,85жовтень 2018 р. - лютий 2020 р.108,054%14,24
до 30.11.2018660,00грудень 2018 р. - лютий 2020 р.104,781%31,55
до 30.11.2018176,85грудень 2018 р. - лютий 2020 р.104,781%8,45
до 10.04.2019660,00квітень 2019 р. - лютий 2020 р.101,494%9,86
до 10.04.2019157,05квітень 2019 р. - лютий 2020 р.101,494%2,35
до 10.07.2019660,00липень 2019 р. - лютий 2020 р.100,292%1,93
до 10.07.2019157,05липень 2019 р. - лютий 2020 р.100,292%0,46
до 10.10.2019660,00жовтень 2019 р. - лютий 2020 р.100,498%3,29
до 10.10.2019157,05жовтень 2019 р. - лютий 2020 р.100,498%0,78
до 30.11.2019660,00грудень 2019 р. - лютий 2020 р.-0,00
до 30.11.2019157,05грудень 2019 р. - лютий 2020 р.-0,00
ВсьогоХХ742,51

Отже, інфляційні збитки у зв`язку з порушенням умов Кредитного договору становлять 742,51 грн.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми здійснювався за формулою: [Проценти за користування кредитом] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] / 100 % / 365 днів ? [Кількість днів], де [Сума боргу] - сума простроченого боргу, [Процентна ставка] - проценти річних, [Кількість днів] - різниця між датою розрахунку (в даному випадку дата подання позовної заяви до суду) та датою виникнення прострочення зобов`язання, так:

Належна дата сплати частини боргуСума боргу, грн.Кількість днів користуванняПроцентна ставка, згідно статті 625 ЦКУНараховані проценти, грн.
до 10.07.2017660,009653%52,35
до 10.10.2017660,008733%47,36
до 30.11.2017660,008223%44,59
до 10.04.2018660,006913%37,48
до 10.07.2018660,006003%32,55
до 10.10.2018660,005083%27,56
до 30.11.2018660,004573%24,79
до 10.04.2019660,003263%17,68
до 10.07.2019660,002353%12,75
до 10.10.2019660,001433%7,76
до 30.11.2019660,00923%4,99
На загальна суму309,86

Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки відповідачі належним чином не виконують свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити відповідних платежів у строки передбачені договором, внаслідок чого у них виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на кожного з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 273 - 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь Київського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі грошові кошти в сумі 38 765 (тридцять вісім тисяч сімсот шістдесят п`ять) гривень 89 копійок.

Стягнути на користь Київського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по 700 (сімсот) гривень 67 копійок з кожного у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду - 31 серпня 2021 року.