Справа № 583/2886/21
Провадження № 2/588/510/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2021 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Огієнко О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

До Тростянецького районного суду Сумської області 26.08.2021 на підставі ухвали судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.08.2021 надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Зокрема позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь: 1) грошові кошти у сумі 3 022 129 грн. 71 коп., з яких: 2 800 000 грн. 00 коп. - сума основного боргу; 177 943 грн. 41 коп. - сума індексу інфляції за весь час прострочення; 44 186 грн. 03 коп. - сума 3 % річних за весь час прострочення; 2) судові витрати в сумі 11 350 грн. 00 коп.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 10.06.2020 ОСОБА_2 взяв у нього в борг грошові кошти у сумі 2 800 000 грн 00 коп, що еквівалентно 105 100 доларів США та зобов`язався повернути кошти в строк до 10.01.2021, однак свого обов`язку не виконав ні повністю, ні частково. На думку позивача факт звернення до суду з позовом може бути підставою для реалізації відповідачем належного йому майна, оскільки строк виконання зобов`язання настав, але жодних дій щодо повернення боргу відповідач не вчиняє.

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд вжити заходи про забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

1) квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 102, загальна площа 81,9 кв.м, житлова площа 51,6 кв.м, що належить ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

2) 1/5 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 102, загальна площа 48,7 кв.м, житлова площа 28,6 кв.м, що належить ОСОБА_2 (реєстраційний номер облiкової картки платника податків НОМЕР_1 );

3) 1/5 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102, загальна площа 235,4 кв.м, житлова площа 37,5 кв.м, що належить ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

4) 1/5 частину земельної ділянки, кадастровий номер :13:003:0007, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 102, загальна площа 0,061 га, що належить ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

5) земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0837, що знаходиться за адресою: Сумська область, Охтирський район, сільська рада Пологівська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, загальна площа - 2 га, що належить ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, вважаю, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Положеннями частини 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, в тому числі, і накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позов, таким чином, є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В силу положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, доказування наявності підстав для забезпечення позову покладається на заявника.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги майнового характеру, відтак, позивач вважав за співмірне заявленому ним розміру позовних вимог застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач посилався на ймовірну загрозу відчуження відповідачем майна.

На думку суду, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказаний висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду викладеним у постановах від 02.06.2021 у справі № 344/12298/19, від 26.05.2021 по справі №369/8751/20 та від 05.02.2020 по справі № 490/3925/19.

Слід врахувати і те, що у відповідності до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно „суспільний інтерес (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). За констатацією ЄСПЛ відсутність додержання хоча б одного критерію є порушенням державою статті 1 Першого протоколу.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу „пропорційності (principle of proportionality) „справедливої рівноваги (балансу) (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. „Справедлива рівновага не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе „індивідуальний і надмірний тягар (individual and excessive burden).

Відтак, при розгляді питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист якого вжито заходи забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, бере до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При цьому, ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову не надав жодних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, отже доводи ґрунтуються на особистому припущенні заявника.

Також суд враховує і те, що до позовної заяви позивач додав розписку від імені ОСОБА_2 із зазначенням паспортних даних цієї особи, проте, ця сама розписка не містить даних про РНОКПП ОСОБА_2 .

Разом з тим до заяви про забезпечення позову позивач додав інформаційну довідку № 266738074 від 21.07.2021 року за запитом РНОКПП НОМЕР_1 (пошук за частковим співпадінням), про відомості щодо належного ОСОБА_2 нерухомого майна.

Однак, суддя має врахувати і той факт, що можливе рішення за даним клопотанням, може порушити права та законні інтереси третіх осіб, в тому числі і осіб за повним співпадінням з даними відповідача за позовом.

Жоден з документів, що доданий до позову та заяви про забезпечення позову не містить відомостей про РНОКПП відповідача ОСОБА_2 .

Відтак відсутні належні докази на підтвердження належності нерухомого майна саме ОСОБА_2 , який має відповідати за даним позовом.

Крім того, суд враховує і те, що обтяження у вигляді накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0837, що знаходиться за адресою: Сумська область, Охтирський район, сільська рада Пологівська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, загальна площа - 2 га, цільове призначення якої є ведення особистого селянського господарства, не є співмірним з заявленим позовними вимогами, оскільки заборонятиме відповідачу користуватися даною земельною ділянкою, виділеною для сільськогосподарського виробництва, тобто не узгоджується з метою вжиття заходів забезпечення позову, яка закріплена у ч. 2 ст. 149 ЦПК України запобігти ускладненню чи унеможливленню виконання рішення суду або ефективному захисту або поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Враховуючи наведене, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.149-153, 258-261 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала складена і підписана суддею 27 серпня 2021 року.

Суддя О. О. Огієнко