Провадження № 2/161/52/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 грудня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Юхим А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що 01.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.В. вчинено виконавчий напис № 23592 про стягнення з неї в користь відповідача заборгованість у сумі 7185,00 грн. 16.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва відкрито виконавче провадження № 63049694 з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису. Зазначає, що виконавчий напис № 23592 виданий 01.09.2020, вчинений з грубим порушенням вимог закону та є незаконним, оскільки кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення такого, не був посвідчений нотаріально. Окрім цього, нотаріусом порушено норм ст.ст. 88, 89 ЗУ «Про нотаріат», та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також зазначила, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус керувався пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року, тоді як постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною Постанову КМУ № 662 в частині змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, пункт 2 змін. Ухвалою ВАСУ від 01.11.2017 року вказана постанова залишена без змін. Таким чином, станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису перелік документів № 1172 діяв у редакції за якою стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів зазначеним Переліком документів не передбачений.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить визнати таким, що не підлягає до виконання, виконавчий напис від 01.09.2020 № 23592 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.В., а також стягнути понесені у справі судові витрати.

Ухвалою судді від 02.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.11.2020 вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що оскаржується.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, щодо винесення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи та пояснення на адресу суду не надходило.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, установив таке.

18.05.2019 між ТОВ «СС Лоун» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 561271-А.

Відповідно до договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № від 29.08.2019, право вимога за кредитним договором № 561271-А, перейшло до ТОВ «Фінфорс».

01.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.В. вчинено виконавчий напис № 235928, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість у сумі 7185,00 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63049694.

Оскаржуваний виконавчий напис, було вчинено нотаріусом на підставі кредитного договору № 561271-А від 18.05.2019, який не був посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону).

Так, згідно ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року (далі Перелік).

Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи:

1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Поряд з тим, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.

Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 01.09.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховно суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17.

Доказів іншого сторонами суду надано не було.

Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, а відтак, оскаржуваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір у сумі 1357 (одна тисяча триста п`ятдесят сім) гривень 00 копійок.

Разом з цим, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги від 21.10.2020, акт приймання-передачі наданих послуг від 06.12.2021 на суму 4786,00 грн., квитанція від 06.12.2021 до прибуткового касового ордера № 10 на суму 4786,00 грн.

На підставі наведеного, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час затрачений на їх виконання, а також складність даної справи з відповідача на користь позивача, слід стягнути 4786,00 грн. судових витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, саме такий розмір на думку суду буде співрозмірним та достатнім.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 2, 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 23592 від 01 вересня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 7185 (сім тисяч сто вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 понесені у справі судові витрати в сумі 1357 (одна тисяча триста п`ятдесят сім) гривень 00 копійок судового збору та 4786 (чотири тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 00 копійок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (код , адреса: Новопечерський провулок, буд. 19/3, корп. 2, офіс 9, м. Київ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (адреса: вул. Велика Бердичівська, 35, м. Житомир).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта