ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

27 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 640/17418/18

провадження № 22-ц/818/201/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2020 року в складі судді Золотарьової Л.І., -

УСТАНОВИВ:

20.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за розпискою від 20.12.2007 у розмірі 200000 грн, відсотки 236549 грн. 32 коп.; судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 був задоволений. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за розпискою від 20.12.2007 у розмірі 200000 грн та проценти у розмірі 220 962 грн 98 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 4365 грн 50 коп.

Не погодившись з рішенням суду від 27.02.2020 ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до Харківського апеляційного суду з апеляційною скаргою. У ній посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач через порушення судом порядку розгляду справи був позбавлений можливості висловити суду свої заперечення проти позову. ОСОБА_1 20 лютого 2020 року надав суду заяву з розрахунком процентів та оригінал розписки. Але ні з розрахунком, ні з оригіналом розписки відповідач і його представник судом не були ознайомлені. Підпис в розписці від 20.12.2007 виконаний не ОСОБА_2 . Розписка з`явилася після того, як судом був визнаний недійсним договір дарування належної ОСОБА_2 частину житлового будинку. Жодного клопотання наданого через канцелярію суду представником відповідача судом першої інстанції розглянуто не було.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 січня 2021 року провадження у справі № 640/17418/18 було зупинено 640/17418/18 до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 липня 2021 року провадження у справі № 640/17418/18 було відновлене за заявою ОСОБА_4 , поданою в інтересах ОСОБА_1 . Справа була призначена до розгляду в судовому засіданні на 7 вересня 2021 року.

Третього серпня 2021 року до Харківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій він просить у якості забезпечення його позову накласти арешт на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належала на праві власності ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що на час відновлення провадження у справі та подачі дійсної заяви коло спадкоємців ОСОБА_2 не визначене. На час смерті ОСОБА_2 належала 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яка увійде до складу його спадщини. Оскільки спадкоємці можуть ухилятися від виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 , а сума заборгованості, яку позивач просить стягнути, є значною (436 212 грн 55 коп.), відчуження 1/3 часини домоволодіння значно утруднить виконання можливого рішення про стягнення заборгованості.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті (частина 1 статті 153 Цивільного процесуального кодексу (надалі ЦПК) України).

Оскільки з 05.08.2021 головуючий суддя Тичкова О.Ю. перебувала у відпустці до 26 серпня 2021 року, заява ОСОБА_1 розглядається судом після виходу головуючого судді з відпустки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, які беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, суд лише вирішує питання щодо запобігання ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, тому доводи касаційної скарги про те, що позов безпідставний при вирішенні цього процесуального питання не досліджуються.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Подібний висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі № 522/3471/20 (провадження № 61-9451св20).

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судовим розглядом, предметом розгляду дійсного позову ОСОБА_1 є стягнення з ОСОБА_2 436 212 грн 55 коп. заборгованості за розпискою (т.1 а.с. 2-5).

З інформаційної довідки № 272273363 від 28.08.2021 вбачається, що з 23.04.2018 за ОСОБА_2 на праві власності була зареєстрована 1/3 частина житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 виданого Харківським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

На час розгляду заяви про забезпечення позову коло спадкоємців відповідача суду не відоме. Судом направлявся відповідний запит до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Погрібної Т.П. з метою визначення кола спадкоємців ОСОБА_2 , який залишився без відповіді.

Колегія суддів уважає, що оскільки зареєстрована за відповідачем на час його смерті на праві власності 1/3 частина житлового будинку як об`єкт цивільного права не вилучена та не обмежена в обороті, ризик її відчуження за умови невжиття заходів забезпечення позову є постійним. Колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому значно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення заборгованості зі спадкоємців ОСОБА_2 . В матеріалах справи відсутні докази наявності у ОСОБА_2 грошових коштів або майна, за рахунок якого можливо було б задовольнити вимоги ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у випадку доведеності його позовних вимог.

Разом з тим, суд відзначає, що ухвала суду про накладення арешту на майно (грошові кошти) відповідача виконується державним виконавцем в порядку, визначеному у ст. 56 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження».

Стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження», якою регулюються питання застосування арешту, має назву «Арешт і вилучення майна (коштів) боржника». Аналіз змісту вказаної статті дає підстави стверджувати, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. При цьому арешт може стосуватися як заборони розпоряджатися майном, так й заборони користуватися ним.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» розмежовує такі процесуальні дії, як накладення арешту на майно і оголошення заборони на його відчуження, а також проведення опису і арешту майна.

При застосуванні такого виду (способу) забезпечення позову, як накладення арешту на майно (п. 1 частини першої ст. 150 ЦПК України) потрібно конкретизувати його дію: опис, вилучення і передача на зберігання іншій особі або заборона на відчуження.

При забезпеченні позову у дійсній цивільній справі відсутня необхідність проводити опис частини домоволодіння, належного відповідачу, та обмежувати права спадкоємців власника у володінні та користуванні успадкованим майном. Тому колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву позивача частково і забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження 1/3 частини житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_2 . Така заборона не перешкодить спадкоємцям користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, окрім як не дозволить його відчужувати.

Керуючись ст.ст. 149,150,153, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заборонити відчуження 1/3 частини житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_2 .

Вказана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Виконання ухвали доручити Департаменту реєстрації Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Павлівський, 4).

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 27 серпня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук