Провадження № 2/192/310/21
20 квітня 2021 року смт.Солоне
Солонянський районний суд Дніпропетровської області
суддя Кітов О.В.
секретар судового засідання Біжко Ю.М.
учасники справи:
Обставини справи
Позивач звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.12.2020 року справа передана за підсудністю до Солонянського районного суду Дніпропетровської області.
Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 19 серпня 2017 року, покликаючись на неможливість подальшого спільного проживання та збереження сім`ї.
Ухвалою суду від 22 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу - також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
15 квітня 2021 року позивачем через канцелярію суду подано заяву, в якій вона повідомляє, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задоволити та просить проводити розгляд справи без її участі.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи поштовим зв`язком, в судове засідання не з`явився, відзив на позов у встановлений законом строк не подав.
Мотиви та висновки суду
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст.21 СК України).
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 серпня 2017 року у Чечелівському районному у місті Дніпро відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 992 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).
Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 21.02.2018).
Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).
У ч.3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.112 СК України).
Отже можна зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності згоди чоловіка чи жінки на такий союз не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.
У судове засідання сторони не з`явились, позивач подала заяву відповідно до якої заявлені вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити, відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Згідно матеріалів справи у сторін різні характери, шлюбно-сімейні стосунки припинені, сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, сторони проживають окремо.
Отже наведені обставини свідчать, що вільної згоди між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам сторін, а шлюб існує формально. Підстав сумніватися у волевиявленні позивача та відповідача немає. Шлюб слід розірвати, задоволивши вимоги позивача.
Судові витрати
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 259, 268 ЦПК України,
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19 серпня 2017 року у Чечелівському районному у місті Дніпро відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 992 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840 гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено та підписано 20 квітня 2021 року.
Суддя О.В.Кітов