Справа № 645/5405/21
Провадження № 2/645/2339/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Ульяніч І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про скасування арешту нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про накладення арешту на майно б/н від 07.06.2011 року та зареєстрований Великобурлуцьким районним управлінням юстиції на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 1636477 від 13.04.2013 року.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 ЦПК позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви її предметом є зняття з майна арешту, що накладено постановою 07.06.2011 року та зареєстрований Великобурлуцьким районним управлінням юстиції на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 1636477 від 13.04.2013 року.

Позивачем надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.08.2021 року номер довідки 269839681, згідно якої вбачається, що позивачу на праві власності належить наступне нерухоме майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ; зареєстровано право власності позивача на отримання у власність об"єкта інвестування, видавник АТ "АРТЕМ-БАНК", на підставі довідки про право Доверітеля, акта приймання-передачі нерухомого майна в м. Києві; земельна ділянка кадастровий № :00:001:0021 за адресою: АДРЕСА_3 , тобто на території Фрунзенського району м. Харкова розташована квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка була придбана позивачем 02.03.2021 року.

З даної Інформації вбачається, що постановою 07.06.2011 року накладено арешт на нерухоме майно позивача, відомості про реєстрацію заборони відчуження внесені до 01.01.2013 року, тобто відомості щодо накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , придбаної 02.03.2021 року відстуні.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. На цьому наголосив Верховний Суд у справі № 910/6644/18.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За таких обставин для визначення підсудність даного спору конкретному суду, позивачу необхідно надати відомості про вартість об"єктів нерухомого майна для визначення вартості найвищої з них (згідно ст. 30 ЦПК України), а також відомості про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка була придбана позивачем 02.03.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху до усунення позивачем вищевказаних порушень ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про скасування арешту нерухомого майна залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що в разі невиконання вказівок суду у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною і повернута їй.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://www.reestr.court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Ульяніч