Справа №173/1663/21
Провадження №2-о/173/82/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді - Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами окремого провадження, в залі суду, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Верхньодніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту смерті -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2021 суду звернувся заявник ОСОБА_1 , із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Верхньодніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту смерті.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2021 року справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження без виклику учасників розгляду справи на 01.09.2020 року

Згідно поданої заяви заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Пантелеймонівка Донецької області.

В обґрунтування заявлених вимог посилаючись на наступне: він є чоловіком померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Його дружина померла на окупованій території смт. Пантелеймонівка Донецької області, 19.02.2020 року

Для проведення державної реєстрації смерті він звернувся до Верхньодніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), однак останній відмовив йому у такій реєстрації, посилаючись на те, що ним для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , пред`явлений документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та який не відповідає формі, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року № 1150/13024.

Отримати свідоцтво про смерть у відділ ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України на якій неможливо отримати медичний документ встановленого зразка, який може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст. 17 ЗУ « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в порядку окремого провадження без виклику учасників розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України - Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до роз`ясень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що заявник є чоловіком померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.

Дружина заявника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла на окупованій території у смт. Пантелеймонівка Донецької області 19.02.2020 року. На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заявникові видана довідка про причини смерті № 388 від 22.02.2020 року за формою № 106/у, що підтверджується копією довідки та свідоцтво про смерть видане міським відділом записів актів громадянського стану Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис № 281 серії ДНР № 173632 від 22.02.2020 року.

Для проведення державної реєстрації смерті заявник звернувся до Верхньодніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), однак останній відмовив заявникові у такій реєстрації, посилаючись на те, що ним для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , пред`явлений документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та який не відповідає формі, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року № 1150/13024, що підтверджується копією відмови від 19.08.2021 року № 1402/20.2-155.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів . Зокрема, належними відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом ч. 1ст. 78 цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Донецької та Луганської Народної Республіки, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними заклададами, реєстрації актів цивільного стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України.

На підставі наданих заявником доказів з урахуванням практики Європейського суду, факт смерті дружини заявника, ОСОБА_2 ,. ІНФОРМАЦІЯ_3 , знайшов своє підтвердження в судовому засіданні на підставі наданих суду документів.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникові для оформлення спадщини.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до висновку про задоволення вимог за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , на території тимчасово окупованої території України, а саме у смт. Пантелеймонівка Донецької області, що надасть можливість заявникові оформити спадщину, що відкрилась після смерті його дружини.

Відповідно до ч.4,5 ст. 317 ЦПК України, Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Виходячи з вищевикладеного, рішення суду підлягає негайному виконанню. Копію рішення невідкладно направити заявникові та Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Оскільки заявник звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати по розгляду справи віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 293-294, 315, 317 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: Верхньодніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (юридична адреса: пл. О.Поля, 8 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області , 51600, ) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у смт. Пантелеймонівка Донецької області.

Копію рішення направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (юридична адреса: пл. О.Поля, 8 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області , 51600, ) для реєстрації факту смерті ОСОБА_2 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у смт. Пантелеймонівка Донецької області.

Витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення виготовлений 01.09.2021 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 01.09.2021 року

Дата набрання законної сили: 02.10.2021 року