УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В.

Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. знаходиться виконавчий лист 2-2/12, виданий 26 березня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 356062 долари 10 центів США, 1336240 євро 10 євроцентів та судового збору в розмірі 3219 гривень.

Вважає дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 липня 2020 року неправомірними з огляду на наступне.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2012 року набрало законної сили 17 грудня 2012 року.

Вперше виконавчий лист, виданий 26 березня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва, було пред`явлено до виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 26 квітня 2013 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону на момент видачі виконавчого документа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

03 липня 2017 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Таким чином, саме з 03 липня 2017 року поновлюється перебіг строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

02 липня 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» повторно пред`явило виконавчий лист № 2-2/12 до виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Павлюку Н.В.

Разом з тим, приватним виконавцем не враховано, що на повторне пред`явлення виконавчих листів для виконання положення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року, якою передбачений більш тривалий строк для пред`явлення, не застосовується, оскільки положення ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень закону стосуються пред`явлення виконавчих листів вперше.

Таким чином, перерваний річний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа сплинув 03 липня 2018 року.

Просить суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 62464040 від 03 липня 2020 року;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 62464040 від 03 липня 2020 року.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав подану скаргу та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павлюк Н.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, підтримав викладене у письмових запереченнях (а.с. 59-61). Зазначив, що 04 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, відповідно до ч. 1 ст. 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років та згідно п. 5 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення закону виконавчі документи, видачі до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим законом. Виконавчий лист пред`являвся стягувачем до виконання та повертався відділом без виконання 03 липня 2017 року, внаслідок чого строк пред`явлення виконавчого листа до виконання було перервано та він має бути поданий до виконання до 04 липня 2020 року. Таким чином, виконавчий лист було пред`явлено у строк, визначений законом.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26 березня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 356062 долари 10 центів США, 1336240 євро 10 євроцентів та судового збору в розмірі 3219 гривень (а.с. 19-20).

Зі скарги вбачається, що вперше виконавчий лист, виданий 26 березня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва, було пред`явлено до виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 26 квітня 2013 року.

03 липня 2017 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

02 липня 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» повторно пред`явило виконавчий лист № 2-2/12 до виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Павлюку Н.В. (а.с. 17-18).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. від 03 липня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62464040 з примусового виконання виконавчого листа 2-2/12, виданий 26 березня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва (а.с. 21-22).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаржник зазначає, що приватним виконавцем не враховано, що на повторне пред`явлення виконавчих листів для виконання положення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року, якою передбачений більш тривалий строк для пред`явлення, не застосовується, оскільки положення ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень закону стосуються пред`явлення виконавчих листів вперше. Таким чином, перерваний річний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа сплинув 03 липня 2018 року.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18).

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року набрав чинності 05 жовтня 2016 року. Таким чином, на момент набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-2/12 не сплинув та виконавчий документ міг бути пред`явлений до виконання до 04 липня 2020 року.

02 липня 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» було пред`явлено виконавчий документ до виконання шляхом подання відповідної заяви до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. про примусове виконання виконавчого листа № 2-2/12.

За схожих обставин у постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 910/18165/13 (провадження № 6-698гс16) зроблено висновок, що «після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Таким чином, постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв`язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам закону не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження». За таких обставин у справі, яка розглядається, суд касаційної інстанції правомірно погодився із висновками суду першої інстанції про те, що строк пред`явлення наказу Господарського суду м. Києва від 03 жовтня 2014 року було перервано у зв`язку з його пред`явленням до виконання 13 травня 2015 року, новий строк пред`явлення до виконання слід відраховувати з наступного дня після його повернення стягувачу. Останній отримав відмову 29 травня 2015 року, повторно подав заяву про примусове виконання рішення суду 23 листопада 2015 року, тобто з додержанням строку, встановленого статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 4 та 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Тлумачення ч. 4 та 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 07 лютого 2020 року у справі № 2018/6-343/11.

03 липня 2017 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання було перервано та він має бути поданий до виконання до 04 липня 2020 року.

Стягувачем було повторно пред`явлено виконавчий лист № 2-2/12 до виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. 02 липня 2020 року, тобто без пропуску встановленого законом строку.

Таким чином, в діях приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. відсутні порушення прав скаржника.

З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на день видачі виконавчого листа), ст. 12, п. 5 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 58 Конституції України, статтями 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання дій неправомірними та скасування постанови.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 25 серпня 2021 року.

Суддя: