РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді Булах Є.М.,

секретар судового засідання Яковлєва О.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3 - не з`явився;

справа №766/11969/20, н/п 2/766/1094/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу за позовом

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )

до

відповідача: ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ),

предмет та підстави позову: про відшкодування витрат,

негайно після закінчення судового розгляду по суті, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та,-

встановив:

І. Виклад позиції позивача.

06 серпня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь 59 338, 28 грн. витрат, які були зроблені позивачем на утримання, догляд, лікування та поховання ОСОБА_4 ; покласти на відповідача судові витрати.

Заявлені вимоги, з урахуванням пояснень від 20.11.2020 року та 24.11.2020 року, позивач обґрунтовує тим що, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , який проживав із нею та з дружиною у м. Рівне.

У померлого ОСОБА_4 окрім дочки ОСОБА_5 є також повнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя між сином та батьком досягнуто згоди щодо спадкування належної ОСОБА_4 частки квартири АДРЕСА_4 , за умовами якої, оскільки за батьком доглядає донька, то належну батькові частку має успадкувати вона. Однак, ОСОБА_3 домовленості не дотримав, від обов`язкової частки у спадковому майні не відмовився і забажав отримати компенсацію за неї.

Померлий ОСОБА_4 мав хронічні захворювання, на лікування яких та хірургічне втручання витрачено 34 317, 70 грн..

З метою поховання, організації похорон та увічнення пам`яті померлого позивачем додатково понесені витрати на загальну суму 9 188, 24 грн.

Понесені витрати на лікування, догляд та поховання ОСОБА_4 , є необхідними, розумними та такими, що підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 1232 ЦК України.

ІІ. Виклад позиції відповідача.

07.12.2020 року представник відповідача за ордером подав відзив на повну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі виходячи з наступного.

Відповідно до листа-роз`яснення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.06.2020 р. №685/02-14 позивач є спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом. У вказаному листі-роз`яснення нотаріусом також зазначено, що частка ОСОБА_3 у спадщині складає 1/8 частини, а частка позивача - 7/8 частини.

За таких обставин 7/8 частин понесених витрат на лікування та поховання померлого ОСОБА_4 повинна нести позивачка.

Крім того, на підтвердження понесених витрат на лікування померлого ОСОБА_4 позивачем надано копії фіскальних чеків, в яких відсутні відомості про особу-платника. Доказів того, що саме позивачка, а не особисто померлий ОСОБА_4 чи його дружина здійснили оплату по вказаним чекам ОСОБА_5 не надано.

До того ж, як зазначила сама позивачка у своєму позові вона постійно проживала однією сім`єю разом з померлим, а тому вона мала доступ до всіх речей та документів ОСОБА_4 .

Вважає, що позивачка не надала доказів, що витрати, які вона понесла на лікування померлого є розумними та необхідними. Зокрема до витрат на лікування позивач внесла витрати на купівлю матрацу, який згідно квитанції від 15.10.2019 р. коштує 2 199, 00 грн. Проте доказів наявної необхідності у купівлі ОСОБА_4 даного матрацу в матеріалах справи немає. Необхідність придбання для ОСОБА_4 лікарських засобів згідно наданих фіскальних чеків за відсутності призначення лікаря також незрозуміла.

Позивач просить також стягнути з ОСОБА_3 благодійні внески сплачені до Благодійного фонду «Допомога та підтримка», які за Законом не можуть бути відшкодовані. Крім того, у квитанціях про сплату благодійного внеску немає відомостей про те, що ці внески були сплачені позивачем.

До позовної заяви позивачем було додано три договори-замовлення на поховання, проте в договорі замовлення РВ №000334 від 12.11.2019 р. та у договорі-замовлення СК №003364 від 19.11.2019 р. замовником вказано не позивача, а ОСОБА_6 .

У п. 9.2 даних договорів зазначено, що Замовник зобов`язаний оплатити замовлені послуги Виконавцю. Проте доказів оплати за вказаними договорами позивачем не надано.

Крім того, фіскальні чеки про оплату витрат на поховання також не містять відомості про особу платника.

Якщо позивач понесла витрати на поховання свого батька, ОСОБА_4 , вона має право звернутись до територіальних органів Пенсійного фонду України для отримання матеріальної допомоги на його поховання у розмірі його двомісячної пенсії.

Крім того, стороною відповідача заявлено клопотання про поновлення строку подання відзиву на позов, з огляду на необхідність укладення договору з адвокатом.

ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив.

11.01.2021 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, у якому вона просила відмовити відповідачу у поновленні пропущеного строку для подання відзиву на позовну заяву, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вказала, що законодавством не поставлено у залежність від частки спадкоємця у спадщині сплату витрат на лікування, догляд та поховання спадкодавця.

Також, відповідно до наказу Міністерства фінансів України №306 від 18.06.2020 року «Про внесення змін до наказу Міністерства фінансів України від 21.01.2016 року №13» не передбачено обов`язковість такого реквізиту платіжного документу як особа-платник. Померлий ОСОБА_4 останній раз виходив на вулицю у 2016 році, позивач проживала з ним однією сім`єю, доглядала за ним.

Протипролежневий матрац та ліки позивачем купувалися за усною рекомендацією сімейного лікаря, лікарів-хірургів, терапевтів, ендокринолога, з урахуванням діагнозу помелого: цукровий діабет II типу, діабетична ангіопатія судин нижніх кінцівок, гангрена нижньої лівої кінцівки, хронічна венозна недостатність судин нижніх кінцівок III ст., трофічні інфіковані виразки обох гомілок та лівої п`ятичної кістки.

Зазначила, що пенсія ОСОБА_4 витрачалася, у т.ч. і на грошові перекази відповідачу та його сестрі ОСОБА_7 , які є дітьми померлого від попереднього шлюбу та, за їх словами, потребували допомоги.

Позивач підтвердила, що її матір отримала з ГУ ПФУ в Рівненській області на допомогу поховання ОСОБА_4 , яку було витрачено на: утримання впродовж 4 діб тіла померлого спадкодавця в патологоанатомічному відділенні Центральної міської лікарні; на послуги щодо перенесення, перевезення тіла покійного; послуги священика на цвинтарі; сплата за поминальний обід в кафе «Козацькі забави»; поминання померлого на 9-й, 40-й день, рік після смерті; облаштування місця поховання спадкодавця ОСОБА_4 , а решту грошових коштів залишили для встановлення пам`ятника.

Вимогу сторони відповідача про поновлення строку подання відзиву позивач вважає безпідставною.

ІV. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.12.2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 29.10.2020 року.

За клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 07.12.2020 року.

20.11.2020 року та 24.11.2020 року від позивача надійшли пояснення до матеріалів справи.

07.12.2020 року представник відповідача за ордером ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву.

07.12.2020 року представник позивача за ордером ОСОБА_8 подала клопотання про виклик та допит свідка.

За клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 26.01.2021 року.

11.01.2021 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив.

У судовому засіданні ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання задоволено клопотання позивача про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_9 .

21.01.2021 року представник відповідача за ордером адвокат Резуненко Д.С. подав заяву про витребування доказів.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.01.2021 постановлено витребувати з ГУ ПФУ в Рівненській області інформацію про отримання ОСОБА_1 або ОСОБА_9 матеріальної допомоги на поховання ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та у якому розмірі. У судовому засіданні оголошено перерву до 03.03.2021 року.

16.02.2021 року на адресу суду з ГУ ПФУ в Рівненській області надійшли витребувані докази.

03.03.2021 року представник позивача за ордером ОСОБА_8 подала клопотання про виклик та допит свідка.

У судове засідання сторона позивача не з`явилась, заяв та клопотань про проведення засідання в режимі відео конференції, що призначено на 03.03.2021 року до суду не надходило, у зв`язку з неявкою сторони позивача розгляд справи відкладено на 14.04.2021 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.03.2021 постановлено доручити Господарському суду Рівненської області забезпечити проведення відеоконференції по цивільній справі 14.04.2021 року.

У судовому засіданні ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання без виходу до нарадчої кімнати розглянуто клопотання про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_3 , за результатами розгляду якої відмовлено у його задоволенні.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у письмових заявах по суті справи.

Представник відповідача за ордером адвокат Резуненко Д.С. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень від учасників справи про проведення судового засідання і розгляду справи по суті без його участі не надходило.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_3 за наявності його представника у судовому засіданні.

У судовому засіданні допитано у якості свідка ОСОБА_9 .

З`ясувавши фактичні обставини, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази наявні в матеріалах справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами пояснення, докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , про що відділом запису актів цивільного стану Виконавчого комітету Чернушинської районної ради депутатів трудящихся Пермської області 07.03.1984 року зроблено запис №127 та 14.05.2019 року видано повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 08.11.2019 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області зроблено актовий запис №439 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

Відповідно до картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у березні-квітні 2002 року, квітні 2007, жовтні 2019 року (проведено ампутацію лівої нижньої кінцівки на лінії стегна), перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Центральна міська лікарня» РОР (а.с. 8-20)

З березня 2016 по листопад 2019 року на ліки та медичне обладнання витрачено 50 150, 04 грн., що підтверджено фіскальними чеками (а.с. 21-44).

Згідно договору-замовлення РВ №000334 від 12.11.2019 року на замовлення ОСОБА_9 облаштовано місце для майбутнього поховання ОСОБА_4 на суму 462, 00 грн.

Згідно договору-замовлення СК №003364 від 19.11.2019 року на замовлення ОСОБА_9 організація та проведення поховання ОСОБА_4 коштує 2190, 00 грн.

Згідно договору-замовлення СК №003457 від 17.11.2019 року на замовлення ОСОБА_1 лавка дерев`яна коштує 135, 00 грн.

Згідно квитанцій з КП «Спецкомбінат - ритуальна служба» РМР на облаштування могили та організацію/ проведення поховання сплачено 9 650, 24 грн.

Згідно листа-роз`яснення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом Першої Рівненської ДНК №685/02-14 від 24.06.2020 року частка ОСОБА_3 у спадщині ОСОБА_4 становить 1/8 (половину частки, яка належала йому у разі спадкування за законом), що складає 1/24 частку квартири, частка якої спадкується; частка ОСОБА_1 у спадщині ОСОБА_4 становить 7/8, що складає 23/24 частки квартири, частка якої спадкується.

З жовтня 2011 року по червень 2020 року ОСОБА_4 перерахував ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 58 150, 70 грн., що підтверджено відповідними квитанціями (а.с. 143-147)

За інформацією з ГУ ПФУ в Рівненській області допомогу на поховання померлого ОСОБА_4 отримала ОСОБА_9 за разовим дорученням №143 від 13.11.2019 року в розмірі 27 537, 50 грн.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні повідомила, що між спадкодавцем та ОСОБА_3 за життя була домовленість, що оскільки доглядає за ОСОБА_4 донька то їй у спадок переходить квартира у якій ОСОБА_4 до часу смерті мешкав. Однак, ОСОБА_3 домовленості не дотримав та після смерті спадкодавця звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Повідомила, що ОСОБА_3 , за життя спадкодавця ОСОБА_4 жодної допомоги на його утримання та лікування не надавав, а навпаки, на прохання ОСОБА_4 свідок, та/або ОСОБА_1 перераховували на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 грошові кошти як допомогу, оскільки ОСОБА_4 вважав за необхідне допомагати своєму сину. ОСОБА_4 останнім часом з 2016 року тяжко хворів, мав хронічні захворювання, та потребував постійного догляду і лікування. ОСОБА_1 та вона витрачали грошові кошти на його лікування, а потім і на поховання при цьому як фінансової допомоги так і будь-якої іншої ОСОБА_3 своєму батьку не надавав. Свідок свідчила, що грошові кошти, які заявлені як відшкодування на лікування, утримання та поховання ОСОБА_4 , померлого, ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно були понесені позивачем, ОСОБА_1 і вона витратила грошові кошти саме у вказаному розмірі.

Крім того, свідок повідомила, що передумовою для звернення до суду із позовом стала та обставина, що відповідач ОСОБА_3 подав заяву на прийняття спадщини.

VІ. Оцінка Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця; витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

Судом встановлено та неоспорено сторонами в ході розгляду справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші).

Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається на кожну із сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 дійшов висновку, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони.

Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом.

У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить із наданих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Із досліджених у справі доказів суд не має сумніву в дійсності, та необхідності несення витрат на лікування та похованні ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, у відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України та ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази мають відповідати ознакам достовірності, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, долучені до позову копії фіскальних чеків з аптек у якості доказів понесених саме позивачем грошових коштів на лікування ОСОБА_4 суд оцінює критично, адже надані докази не дають змоги встановити, що закупівля здійснена позивачем і витрачені грошові кошти на ліки належать саме позивачу.

Як встановлено у судовому засіданні і підтверджено поясненнями позивача, ОСОБА_4 , мав пенсію понад 10 000,00 грн., яку витрачав на власний розсуд у тому числі і на придбання ліків, необхідних йому. Чітко визначити та підтвердити належними та допустимими доказами з яких би можливо було б встановити розмір витрат понесених позивачем на придбання ліків позивачка не змогла.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 4 ЦПК України, за судовим захистом своїх прав, свобод чи інтересів може звернутися не будь-яка особа, а лише особа, законні права, свободи чи інтереси якої порушуються, не визнаються або оспорюються. В теорії цивільно-процесуального права, цю особу прийнято називати належним позивачем, а тому, його вимоги, у разі доведеності, підлягають судовому захисту в обраний ним спосіб. Відповідно, особу, права, свободи чи інтереси якої не порушуються оскаржуваними рішенням/дією (бездіяльністю) відповідача прийнято називати неналежним позивачем, і у разі встановлення такого, у задоволенні його вимог відмовляється за їх необґрунтованістю.

За змістом ст. 1232 ЦК України витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця можуть відшкодовуватися як одному із спадкоємців так і іншій особі, залежно від того, хто ці витрати здійснив.

З досліджених у судовому засіданні доказів - договорів, вбачається, що договір-замовлення №000334 від 12.11.2019 року, договір-замовлення СК №003364 від 19.11.2019 року, на які позивач посилається як на докази несення нею витрат на поховання, укладено з ОСОБА_9 , а не з позивачем у справі, крім того, з наданої інформації ГУ ПФУ в Рівненській області допомогу на поховання померлого ОСОБА_4 отримала ОСОБА_9 за разовим дорученням №143 від 13.11.2019 року в розмірі 27 537, 50 грн., отже доказів того, що за цими договорами позивачем понесено витрати на поховання суду не надано.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами несення нею витрат, які були зроблені ОСОБА_1 на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 59338,28 грн. у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог суд відмовляє.

VІІ. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

VІІI. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 16, 1232 ЦК України, ст. ст. ст. 2, 76, 81, 89, 133, 139, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про відшкодування витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 19.04.2021 року.

Суддя Є.М. Булах