КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-1917/11
Провадження № 6/488/57/21
УХВАЛА

Іменем України

25.03.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Глубоченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степана Вікторовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

встановив:

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. звернувся до суду із даним поданням, в обґрунтування якого вказав, що у нього на примусовому виконанні перебувають виконавчі провадження № 61326772 та №61326381 з примусового виконання виконавчого листа №2-1917/11 виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 11.01.2016 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 236850,00 грн. з кожного, в межах вартості прийнятої спадщини померлої ОСОБА_3 , а також стягнення по 910 грн. судових витрат з кожного.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_3 зареєстрована трьохкімнатна квартира загальною площею 67,40 кв.м., житловою площею 39,50 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та яка, відповідно до договору іпотеки №1838 від 16.05.2008, передано в іпотеку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до рішення Корабельного районного суду від 26.11.2015 по справі №2- 1917/11 та виконавчого листа, який перебуває на виконанні, боржники прийняли у спадщину вищезазначену квартиру.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - трьохкімнатна квартира загальною площею 67,40 кв.м., житловою площею 39,50 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не була належним чином зареєстровано у встановленому законом порядку та відсутні записи щодо її належності боржникам.

Станом на теперішній час вимоги виконавчого документа боржниками не виконано, про наявність відкритого виконавчого провадження боржникам відомо, а тому, посилаючись на викладене, приватний виконавець Булахевіч С.В. просить суд звернути стягнення на нерухоме майно боржників, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме на трьохкімнатну квартиру загальною площею 67,40 кв.м., житловою площею 39,50 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та по 1/2 частині належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 10-11 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися, приватний виконавець просив розглядати заяву без його участі.

Дослідивши подання та додані до нього письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положення ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Так, відповідно до ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

У такому випадку виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна. Такими доказами можуть бути: свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомими майном.

Окрім зазначених вище документів виконавцю обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Вказане обумовлено тим, що Законом України передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Проте, приватним виконавцем на додано достатньо доказів наявності чи відсутності в боржників рухомого майна чи інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, також суду не подано достатньо доказів вжиття приватним виконавцем всіх необхідних заходів для встановлення інформації наявності чи відсутності у боржника коштів чи рухомого майна, достатніх для задоволення вимог стягувача. Будь-яких інших доказів щодо наявності інших цінностей для задоволення вимог стягувача суду також не подано.

Звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, може бути застосоване у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

Крім того, слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про звернення стягнення на нерухоме майно, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду із поданням.

Разом з тим, надані до суду приватним виконавцем докази не дають можливості зробити висновок, що боржники обізнані про вчинення на даний час будь-яких виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа та навмисно ухиляються від виконання рішення суду.

До того ж слід зазначити, що в процесі виконання рішення суду приватним виконавцем було встановлено, що вищезазначена квартира, є майном, на яке може бути звернене стягнення, крім того, є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки № 1838 від 16.05.2008 року та передано в іпотеку ВАТ "Райффайзен Банк Аваль".

За нормами ч. ч. 4, 7 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Нормами ст. ст. 37, 38 також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений законодавством спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України "Про виконавче провадження", а не нормами спеціального Закону України "Про іпотеку".

Судом встановлено, що виконавчі дії приватним виконавцем вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості.

Згідно із Правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-224цс16: Закон України "Про виконавче провадження" дозволяє державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України "Про іпотеку".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звернення приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно, яке являється крайнім заходом, до вчинення приватним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення суду, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 353, 440 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.І. Селіщева