КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/14327/20

28 серпня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Заришняк Г.М.

- Рубан С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Сенюти В.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання.

Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2002 року. У період шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між сторонами сімейне життя не склалося, у зв`язку з чим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2013 року їх шлюб було розірвано.

Після припинення сімейних відносин, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів. На підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2015 року з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімум, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 06 жовтня 2014 року і до повноліття дітей.

На даний час, ОСОБА_3 є повнолітньою та навчається на 2 курсі денної форми навчання на факультеті аеронавігації, електроніки та телекомунікації в Національному авіаційному університеті. Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра з 01.09.2019 року по 30.06.2023 рік. Крім того, в подальшому має намір продовжувати навчання та здобути ступінь магістра. В процесі отримання освіти постійно виникають витрати пов`язані з навчанням, в яких приймає участь лише позивач. Оскільки ОСОБА_3 навчається, остання не в змозі забезпечувати себе самостійно, тому фактично перебуває на повному утриманні позивача.

На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку доходу щомісячно, з дня звернення до суду із вказаним позовом і до досягнення донькою 23 років.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 135,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.11.2020 року і до досягнення дитиною 23 річного віку за умови продовження навчання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги стягнувши з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня звернення із позовом до суду і до досягнення нею 23 років.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначала, що звертаючись до суду із позовом вона просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), тому суд безпідставно стягнув аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі, порушивши принцип диспозитивності, вийшовши за межі позовних вимог. Крім того, вказувала на те, що визначаючи розмір аліментів, суд не з'ясував всіх обставин, які мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року - без змін, посилаючись на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 20.04.2002 року по 21.10.2013 року.

У період шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15.05.2015 року визначено місце проживання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2014 року і до повноліття дітей.

Відповідно до копії довідки від 15.10.2020 року № 22/724, ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу денної форми навчання, факультету аеронавігації, електроніки та телекомунікацій Національного авіаційного університету IVрівня акредитації. Термін навчання за освітньо - кваліфікаційним рівнем бакалавр з 01.09.2019 р. по 30.06.2023 року (а.с.13).

Задовольняючи частково позовні вимоги, стягуючи із відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1 135,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.11.2020 року і до досягнення дитиною 23 річного віку за умови продовження навчання, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не містить обґрунтування, а також доказів щодо розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , проте в судовому засіданні підтверджена потреба в матеріальному забезпеченні доньки, яка не працює, є студенткою денної форми навчання, суд дійшов до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 1135,00 грн. щомісячно.

Проте, колегія суддів не може погодитись повною мірою з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Отже враховуючи, що відповідач є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, що продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує такої допомоги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання.

Однак, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції не урахував, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, позивач просила стягнути з відповідача аліменти у частці від доходу, відповідач має регулярний дохід, донька проживає з позивачем, тому підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у суду не було.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів (1/6 частина від усіх видів заробітку (доходу) є завищеним, враховуючи, що відповідач сплачує аліменти на утримання спільної неповнолітньої доньки сторін, його стан здоров`я, та рівність батьків щодо утримання своїх дітей.

Суд апеляційної інстанції з`ясувавши, що відповідач є працездатним та має стабільний заробіток, у вигляді щомісячної заробітної плати, дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини від його доходу.

За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи рівність та обов`язок обох батьків утримувати свою дитину, яка продовжує навчання, і у зв`язку з цим потребує таку допомогу (кошти на проїзд до навчального закладу, харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання), врахувавши матеріальне становище відповідача, його стан здоров`я, розмір щомісячного доходу якого є стабільним, апеляційний суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини від заробітку відповідача є справедливим та достатнім.

Доводи відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що у нього на утриманні перебуває цивільна дружина з її дітьми та матір, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані обставини не позбавляють відповідача обов`язку утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання, наявність у цивільної дружини відповідача дитини від іншого шлюбу, не дає підстав вважати, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання цієї дитини, яка має своїх батьків, обов`язок яких утримувати свою дитину встановлено ст. 180 СК України. При цьому, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що саме він несе витрати на утримання матері та доказів обсягу таких щомісячних витрат.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання доньки та періоду за який аліменти підлягають стягненню змінити, стягнути із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2020 року і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до 23-х років.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року в частині розміру аліментів та періоду за який аліменти підлягають стягненню змінити та визначити, щостягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2020 року і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до 23-х років.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: