Справа № 755/5218/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого: судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценко О.І.

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та відповідно до позовних вимог просить суд усунути перешкоди в користуванні трикімнатною квартирою АДРЕСА_1 шляхом розібрання віконного пройому з дверима на балкон кімнати 12.3 м.2, яка позначена під №4 плану квартири;

Приведення у первісний стан кімнати позначеної під №3 плану квартири, житловою площею 19.2 м.2 за рахунок розібрання п`ятьох перегороджувальних стін поділу її на два нежитлових приміщення площею 3.8 м2 та 4 м.2, а також закладання проходу в стіні загального коридору позначеного цифро 4 на плані технічного паспорту від 28.12.2020 р. не житлового прохідного коридору площею 2.4 м.2;

Приведення у первісний стан встановленням на зазначеному плані місці дверного блоку з дверима та дерев`яним облаштуванням кухні, яка позначена під цифрою 2 на плані квартири, а також вирішити питання щодо стягнення з відповідача судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 в рівних частках. Таким чином сторони є власниками по 1/2 частини квартири кожен.

Спірна квартира складається з трьох ізольованих кімнат: 19,2 кв.м., 12,3 кв.м., 10,1 кв.м., загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м.

Між позивачем та відповідачем було встановлено порядок користування вказаною спірною квартирою, але відповідач без згоди на це позивача в кімнаті, площею 19.2 м.2 встановив перегородки та з даної кімнати зробив фактично три кімнати закрив вікно, що виходить на лоджію з кімнати площею 12.3 м.2, що унеможливлює проживання в даній кімнаті в зв`язку з тим, що в дану кімнату не потрапляє природне світло, крім того відповідачем було знято дверний блок ( двері з коробкою), що вели з коридора на кухню, а замість дверей була встановлена арка.

Всі дії відповідача на думку позивача є протиправними, він їх вчинив всупереч волі та бажанню позивача, в зв`язку з чим вимагає привести зазначену квартиру до первинну стану, що відображена в технічному паспорті, що виготовлений станом на 19.04.2018 р.

Та за твердженням позивача ОСОБА_1 він як співвласник має право на користування всіма житловими кімнатами, так -як в натурі спірне майно не виділено ні кому з співвласників.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволені позову з обстави викладених в позовній заяві, наполягаючи на тому, що відповідач порушив його права як співвласника, обмеживши його в праві користуватися всіма житловими кімнатами.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, обґрунтовуючи це тим, що він ніяким чином права позивача, як співвласника спірної квартири не порушував, зазначаючи при цьому, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 11.07.2019 р. було встановлено порядок користування спірною квартирою та йому в користування була виділена кімната площею 19.2 м.2, комору площею 1,6 м.2 та лоджію площею 2,10 м.2,; дві інші кімнати площею 12.3 м.2 та 10.1 м.2 були виділені в користування позивача.

Між позивачем та відповідачем склалися напружені, неприязні стосунки, так -як часту своєї квартири, що складається з Ѕ частки спірною квартири було подаровано йому ОСОБА_4 , що є сином позивача.

Відповідачем ОСОБА_2 було здійснено ремонт у вказаній квартирі, так -як після набуття власності відповідачем, спірна квартира потребувала ремонту, та вказаний ремонт було здійснено за кошти відповідача.

Після встановлення порядку користування спірною квартирою були встановлені перегородки в кімнаті площею 19.2 м.2 так- як там став проживати його пасинок - син позивача ОСОБА_4 разом зі своєю дружиною та новонародженою дитиною та їм необхідно було створювати умови для проживання, спірна лоджія використовувалася як склад для будівельних матеріалів та можливо вказані будівельні матеріали частково перекривають вікно в кімнату 12.3 м.2, що виділена в користування позивача.

Стосовно дверей, що ведуть з коридора на кухню, то відповідач не пам`ятає наявність даних дверей на момент набуття права власності на Ѕ частину спірної квартир, а так - як ним проводилися ремонтні роботи то також було здійснено ремонт в коридорі, що веде на кухню та було зроблено там арку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 , що підтверджено дублікатом свідоцтва про право власності на житло, виданим Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією від 25.12.2003 року. (а.с. 8)

Згідно договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29.01.2018 року, ОСОБА_2 належить на праві власності Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 .

За даними технічного паспорту від 19.04.2018 року спірна квартира АДРЕСА_1 складається з трьох ізольованих кімнат: 19,2 кв.м., 12,3 кв.м., 10,1 кв.м., загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., а також місць загального користування: кухні - 10,3 кв.м., ванної кімнати - 2,6 кв.м., вбиральні - 1,0 кв.м., коридору - 9,9 кв.м., комора - 1,6 кв.м., лоджія - 2,1 кв.м.

За змістом статті 358 Цивільного кодексу України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна слід враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 11.07.2019 року встанволено порядок корситування спірною квартирою між позивачем та відповідачем , а саме виділено ОСОБА_1 у користування дві житлові кімнати: площею 12,3 кв.м, та площею 10,1 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 .

Виділено ОСОБА_2 у користування житлову кімнату площею 19,2 кв.м., комору площею 1,6 кв.м та лоджію площею 2,10 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 .

Місця загального користування: кухню - 10,3 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., вбиральню - 1,0 кв.м., коридор - 9,9 - залишити у спільному користуванні співвласників квартири

Обставини встановлені судовим рішенням повторному джоказуванню не підлягають, відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14, постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 526/2101/15-ц, .

Відповідно до даних технічного паспорту від 28.12.2020 року спірна квартира АДРЕСА_1 вбачається , що внесені зміни ( встановлені перегородки в житловій кімнаті 19.2 м.2, що була виділена в користування, відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 11.07.2019 р. відповідачу ОСОБА_2 .

Також вбачається закрито вікно що виходить з кімнати 12.3 м.2 на лоджію.

Дана кімната виділена відповідно до вказаного вище рішення суду позивачу ОСОБА_1 та відповідно до довідки виданої ФОП ОСОБА_5 в зазначену кімнату не потрапляє природне освітлення та вона не може використовуватися як житлова кімната.

Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов"язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень ст.13, ч.3 ст.16, ст. 319 ЦК України, у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу.

Згідно статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як зазначено в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 (із змінами і доповненнями) "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Як убачається порядок користування спірною квартирою між позивачем та відповідачем встановлений відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 11.07.2017 р., але протиправними діями відповідача позбавлено позивача повноцінно користуватися кімнатою 12.3 м.2, що була виділена позивачу в користування у спірній квартирі внаслідок закриття віконного пройому в даній кімнаті.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача встановлення дверного блоку з дверима та дерев`яним облаштуванням кухні, яка позначена під цифрою 2 на плані квартири то в цій частині позивач не надав доказів того яким чином порушуються його права як співвласника, а також в судовому засіданні достовірно не встановлено, що зазначений дверний блок було демонтовано саме відповідачем по справі.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.ч. 1,5,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 908 грн.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 356, 358, 360, 391 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою задовольнити - частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 демонтувати перегородку встановлену в балконному пройомі між кімнатою 12.3 м.2 ( кімната №4) та лоджією 2.1 м.2.

В іншій частині задоволення позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20.08.2021 р.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4

Суддя: