УХВАЛА

"13" грудня 2021 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючої судді Лисиченко С.М., розглянувши питання можливості відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку та поділ земельної ділянки , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , у якій прохає суд :

-припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0.0777 га з кадастровим номером 0:07:050:0010, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею0.0445 га, цільове призначення: обслуговування жилого будинку , господарський будівель і спору, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:050:0010;

- виділити в натурі у власність ОСОБА_1 земельну ділянку ділянку площею0.0445 га, цільове призначення: обслуговування жилого будинку , господарський будівель і спору, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:050:0010. .

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору , платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати.

Згідно з вимогами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, прожитковий мінімум для працездатних осіб у відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року становить 2270, 00 грн.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач заявляє одну вимогу немайнового характеру, та одну вимогу- майнового.

Згідно частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову (вартість майна), якщо позов підлягає грошовій оцінці.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина 4 статті 177 ЦПК України ).

Разом з цим ,до позовної заяви позивачем не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Крім того, позивачем в порушення зазначених вимог цивільного процесуального закону у позовній заяві не зазначено ціну позову, а також доказів, що підтверджує її розмір, тобто вартість спірної земельної ділянки станом на день звернення до суду.

Зазначені недоліки, які містить позовна заява ,позбавляє суд визначити розмір судового збору, який позивач повинна сплатити за подачу позовної заяви майнового характеру.

При цьому, суд зазначає, що мінімальна ставка судового збору, передбачена Законом, за звернення до суду з позовом майнового характеру- 908 грн.00 коп., а максимальна - 11350.00 грн.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява ОСОБА_1 відповідно до частини1 статті185 ЦПК України, підлягає залишенню без руху із встановленням строку для усунення її недоліків, а саме:

- зазначення ціну позову із наданням доказів, що підтверджує вартість спірної земельної ділянки станом на день звернення до суду;

- надання документу, що підтверджує сплату позивачем судового збору за подання позовних вимог як, немайнового, так і майнового характеру за ставками, визначеними Законом із врахуванням ціни позову, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку та поділ земельної ділянки - залишити без руху.

Надати позивачу 7-денний строк з моменту отримання ухвали для виправлення недоліків.

Роз`яснити, що відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України, у разі не усунення зазначених в ухвалі суду недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М. Лисиченко