Справа № 758/4161/19
Провадження № 2/758/4773/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Скрипник О. Г. ,

за участю секретаря судового засідання - Дукач А. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 10.05.2011 року ОСОБА_1 уклала з позивачем договір № б/н та отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3. та п. 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких Відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7. Договору.

У зв`язку з неналежним виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 утворилася заборгованість, яка станом на 25.02.2019 року становить 15014,88 грн та складається з: 6524,01 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2720,96 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3907,09 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 671,64 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн та штрафи; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 691,18 грн - штраф (процентна складова). Вказану заборгованість позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь, а також судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Згідно п. 3 прохальної частини, заявою представник позивача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в черговий раз заявив клопотання про відкладення розгляду справи, причини неявки суд визнав не поважними.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

10.05.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, шляхом підписання останньою Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом коригувався.

Крім цього, 10.05.2011 року ОСОБА_1 власноруч підписала істотні умови договору кредитування у вигляді Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», де визначена відсоткова місячна ставка кредитування, строки внесення платежів, комісія, пеня та штрафні санкції за несвоєчасне погашення заборгованості тощо.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил, відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту у строки та розмірах, визначених договором.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та належним чином.

ОСОБА_1 в порушення умов договору свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 25.02.2019 року становить 15014,88 грн та складається з: 6524,01 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2720,96 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3907,09 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 671,64 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн та штрафи; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 691,18 грн - штраф (процентна складова).

Причиною спору стало неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та умовами кредитного договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

При розгляді зазначеної справи у матеріалах справи наявні погоджені сторонами істотні умови кредитування, які засвідчені власноручним підписом відповідача (а.с. 10).

Згідно з наданою відповідачем випискою по картці/рахунку щодо руху коштів по ній відповідно до умов кредитного договору судом встановлено наступне.

У відповідній виписці відображається вся історія кредитних відносин між сторонами, починаючи з 10.05.2011 року і до 23.10.2020 року.

Згідно з зазначеною інформацією останні оплати відповідачем на виконання своїх зобов`язань здійснювалися: 26.05.2018, 24.04.2018, 26.03.2018, 18.02.2018 року та в більш ранній час.

Отже, до 26.05.2018 року виконував свої зобов`язання за кредитним договором згідно з його істотними умовами, які були погоджені сторонами, чим фактично визнавав та погоджувався з його умовами.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які суд має враховувати на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України, які викладені у постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тут слід наголосити, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Тому, оскільки останній черговий платіж щодо виконання свого зобов`язання відповідачем здійснений 26.05.2018 року, а період їх оплати помісячний, судом вбачається, що 30.06.2018 року закінчився строк на внесення чергового платежу і 01.07.2018 року позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права, що є початком для обчислення строку позовної давності.

Тому, зазначений розмір заборгованості не виходить за межі річного строку, тобто за межі строку спеціальної та загальної позовної давності, оскільки позовна заява подана до суду 27.03.2019 року.

Крім цього, статтею 267 ЦК України визначено, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з позовними вимогами АТ «ПриватБанк», позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15014,88 грн, відповідно до виписки з рахунку заборгованість станом на 01.03.2019 року складає 13151,45 грн, а з урахуванням відміни штрафів від 23.10.2020 року, заборгованість за кредитним договором станом на 23.10.2020 року складає 12420,81 грн, яка і підлягає стягненню.

Враховуючи вищевикладене, відсутність спростування з боку відповідача підстав позовних вимог, суд вважає докази, які містяться в матеріалах справи достатніми та приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають пропорційному стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати в розмірі 1500,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 525, 526, 625, 1054 ЦК України, статтями 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д, ) заборгованість за кредитним договором від 10.05.2011 року № б/н у розмірі 12420,81.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д, ) судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. Г. Скрипник