КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Провадження № 2/534/28/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Сидоренко Т.., за участі позивача з використанням власних технічних засобів Закревської Т.О., представника позивача з використанням власних технічних засобів Мачульного О.І., відповідача ОСОБА_1 , представників відповідача Близнюка І.В., ОСОБА_2 , Бідюк Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Горішні Плавні Полтавської області в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення «EASYCON» в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення грошових коштів та зустрічну позовну заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохає розірвати договір №299 виконаних робіт від 26.10.2018 укладений між нею та ФОП ОСОБА_1 та стягнути з нього 70 000 грн сплаченої передплати та моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 26.10.2018 вона уклала договір №299 виконання робіт з ФОП ОСОБА_1 і з метою належного виконання робіт сплатила відповідачу кошти у сумі 70 000 грн., шляхом передачі коштів готівкою в офісі, що зафіксовано в основному кошторисі до договору. Разом із тим до теперішнього часу відповідач не тільки не здійснив, передбачену договором роботу, а і не повернув сплачені грошові кошти. В зв`язку з вказаними обставинами їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 10 000 грн.

19.07.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що позовна заява подана без надання належних доказів, вимоги позивача необґрунтовані та незаконні (а.с.74-77).

13.09.2019 від ОСОБА_3 до суду надійшла відповідь на відзив.

19.07.2019 від представника ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшла зустрічна позовна заява, згідно якої просить стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 90642,71 грн., з яких: 73244,75 грн грошові кошти в якості попередньої оплати за договором №299 виконання робіт від 26.10.2018 та 17397,96 грн пені. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору ОСОБА_3 мала сплатити протягом двох днів з дня отримання основного додатку кошторису у розмірі 50% від загальної вартості робіт, що складає 73244,75 на рахунок ФОП ОСОБА_1 , однак вказані кошти на рахунок відповідача не надходили. Крім того у випадку порушення строків перерахування коштів за виконані роботи замовник сплачує виконавцеві пеню у розмірі 0,1 % за кожен день прострочення.

27.03.2020 від представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

Процедурні питання, пов`язані із рухом справи в суді та інші процесуальні дії.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2019 справу передано за територіальною підсудністю до Комсомольського міського суду Полтавської області.

02.05.2019 ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху.

22.05.2019 ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з призначенням справи до судового розгляду.

12.02.2020 ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області прийнято зустрічну позовну заяву представника ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_4 .

Стислий виклад позиції сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_5 позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

В судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_6 позов не визнали, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву, зустрічну позовну заяву підтримали посилаючись на обставини зазначені у ній.

Встановлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Згідно до договору №299 виконання робіт від 26.10.2018 ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) та ОСОБА_3 (Замовник) уклали вказаний договір (а.с.4-6), за умовами якого виконавець зобов`язуються за завданнями замовника на умовах цього договору виконати роботи, передбачені п. 2.1 цього договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи, відповідно до п.2.1 виконавець виконує роботи відображені в основнмоу додатку-кошторисі до договору.

Відповідно до п. 3.1 виконавець зобов`язується виконати роботи у термін 30 робочих днів з дати отримання передоплати від замовника відповідно до п. 4.3 вказаного Договору. Моментом передоплати є дата зарахування коштів від замовника на розрахунковий рахунок виконавця, який вказаний у договорі.

Згідно п. 4.4 договору документом, визначаючим прийняття робіт є акт приймання-передачі виконаної роботи, оформлений по зразку з додатку № 6.

Додатком № 1 до даного договору є основний кошторис до договору №299 від 09.11.2018 у якому зазначено етапи роботи щодо улаштування покрівлі та їх вартість, а також вказана загальна вартість робіт, що складає 146 489,50 грн, а також зазначено дату передоплати 21.11.2018 та суму 70 000 грн (а. с. 6).

Оцінка наведених учасниками справи аргументів, норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача, відповідача, представника позивача, представника відповідача та свідка, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов до задоволення не підлягає з огляду на таке.

За своєю природою, укладений між сторонами договір є договором підряду.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

При розгляді справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем.

Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до частини першої статті 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Частиною другою статті 849 ЦК України встановлено право замовника відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Так під час розгляду справи в суді позивач ОСОБА_3 посилалась на те, що нею було проведено передоплату відповідачу у розмірі 50% від загальної вартості робіт та 21.11.2018 сплачено 70 000 грн, які вона передала готівкою в офісі відповідача ОСОБА_1 , вказаний факт зафіксовано в основному кошторисі до договору №299 від 09.11.2018. Однак відповідач не здійснив передбачені договором роботи і навіть не розпочинав їх виконувати, а сплачені кошти не повернув.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів отримання ФОП ОСОБА_1 будь-яких претензії від ОСОБА_3 , а також доказів того, що позивач раніше зверталася до відповідача з вимогами щодо неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за укладеним договором.

Суд не приймає до уваги посилання позивача ОСОБА_3 на те, що нею 21.11.2018 передано грошові кошти у готівковій формі в якості попередньої оплати у розмірі 70 000 грн, які зафіксовано у основному кошторисі, оскільки відповідно до п.3.1 договору №299 моментом передоплати є дата зарахування коштів від замовника на розрахунковий рахунок виконавця, який вказаний в договорі.

Як вбачається з виписки по розрахунковому рахунку ОСОБА_1 , який зазначений в договорі за період з 01.10.2018 по 27.06.2019 зарахування від ОСОБА_3 не надходило.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

По справі було допитано свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав, що позивач ОСОБА_3 передала в офісі ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 70 000 грн, однак суд не приймає до уваги покази даного свідка, оскільки факт виконання вказаного зобов`язання не може доводитися показаннями свідка.

Інших доказів на підтвердження обставин, що позивач передала відповідачу грошові кошти (квитанції, товарний чек, розписка) відповідно до умов договору № 299 у строки, зазначені у договорі, а також, що позивач виконала вимоги п 3.1 договору, суду надано не було.

Отже, досліджуючи матеріали справи, судом установлено, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог щодо того, що нею було сплачено передоплату, не було надано суду жодного належного доказу, так само як і не було надано жодного доказу щодо того, що позивач зверталася до відповідача з приводу усунення встановлених, на її думку, недоліків роботи останнього, зокрема повного виконання робіт, оскільки у справі відсутні докази надіслання письмової претензії.

Долучені позивачем докази в обґрунтування своїх позовних вимог, підтверджують лише перелік та вартість замовлених робіт, однак жодних доказів щодо порушення прав позивача як споживача відповідачем, позивач суду не надав.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, саме на позивача покладений обов`язок доказування факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним договором та порушення ним виконання робіт, належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

Натомість, позивачем в підтвердження заявлених позовних вимог не надано належних доказів наявності боргу на суму 70 000 грн у зв`язку із неналежним виконання відповідачем своїх обов`язків за укладеним договором № 299 від 26.10.2018.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача ОСОБА_3 в частині стягнення передплати з відповідача на її користь за договором № 299 від 26.10.2018 року не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають у зв`язку із їх недоведеністю належними та достатніми доказами по справі.

Крім цього, в силу вимог ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем у судовому засіданні не наведено доказів, які б свідчили про винні дій (бездіяльність) відповідача які спричинили моральну шкоду позивачу. Таких доказів також, не здобуто судом у судовому засіданні.

Щодо вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.6. договору № 299 від 26.10.2018 у випадку порушення строків перерахування коштів за виконані роботи замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1 % за кожний день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ.

При цьому відповідно до п. 4.4 вказаного договору, здача робіт виконавцем та приймання їх результатів замовником оформляється актом прийому-передачі виконаних робіт, який підписується повноваженими представниками сторін протягом 3(трьох) робочих днів після фактичного завершення робіт.

Отже відповідальність за порушення п. 6.6 вказаного договору настає лише за умови виконання робіт виконавцем.

Однак доказів, які підтверджують виконання робіт ОСОБА_1 за договором №299 суду надано не було, а отже вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають у зв`язку із їх недоведеністю належними та достатніми доказами по справі.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови відзобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2)зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.653 Цивільного кодексуУкраїни, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Разом з тим відповідно до матеріалів справи договором № 299 від 26.10.2018 передбачено, що виконавець розпочинає свою роботу у термін 30 робочих днів з дати отримання передоплати від замовника при цьому відповідно п.4.3 договору, першу частину вартості робіт замовник сплачує у термін двох днів з моменту отримання основного додатку-кошторису у вигляді 50% від загальної вартості.

Згідно основного кошторису до договору він був укладений 09.11.2018, отже першу частину вартості робіт замовник повинен був сплатити не пізніше 11.11.2018, при цьому в самому договорі зазначено, що дата початку робіт виконавцем 05.11.2018.

Однак як вбачається з матеріалів справи, як замовник так і виконавець умов договору не виконали, що тягне за собою його розірвання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині розірвання договору підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 281-284, 354 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення грошових коштів про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Договір №299 виконання робіт від 26.10.2018, укладений між ОСОБА_3 та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 розірвати.

В іншій частині вимог ОСОБА_3 відмовити.

У задоволенні зустрічної позовної заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості, що не оголошуються:

Повне найменування позивача за первісним позовом: ОСОБА_3 адреса: АДРЕСА_1 .

Повне ім`я відповідача за первісним позовом: Фізична особи-підприємець ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.О.Куц

Повний текст рішення виготовлено 29.03.2021 .