Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5685/21
Провадження 2/552/2200/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

14.12.2021 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві в приміщенні Київського районного суду м. Полтави цивільну справу № 552/5685/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 20.10.2021 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, який уточнила в поданій до суду 27.10.2021 заяві.

Позовна заява обґрунтована тим, що 09.07.1983 між столонами по справі було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23.05.2011.

02.04.2004 сторонами в шлюбі було придбано квартиру АДРЕСА_1 , яку в 2005 році переобладнано в нежитлове приміщення, а саме - магазин непродовольчих товарів. Право власності на нерухоме майно зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 .

Позивач зазначала, що виникло питання про розподіл спільного майна подружжя.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила визнати нерухоме майно, а саме - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , магазин непродовольчих товарів-ювелірних виробів, загальною площею 25,9 кв.м., спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , магазин непродовольчих товарів-ювелірних виробів.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27.10.2021 відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем ОСОБА_2 29.11.2021 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що спірне нерухоме майно було переобладнане особисто ним за власні кошти. В 2011 році в провадженні суду знаходилася справа в спорі між тими самими сторонами про поділ майна подружжя, предметом розгляду в якій були в тому числі і вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину нерухомого майна в АДРЕСА_3 . Зазначав, що в 2011 році позивачу було відомо, що відповідач категорично заперечує право позивача на частину нерухомого майна, як на частку в спільній власності. Вважає, що позивачем пропущено строки позовної даності.

Позивач 09.12.2021 подала відповідь на відзив, в якому виклала свої заперечення на клопотання відповідача про застосування судом наслідків спливу строків позовної даності.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали цивільної справи № 2-2851/11, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 09.07.1983 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23.05.2011 в справі № 2-533/11, яке вступило в законну силу.

Також встановлено, що за договором купівлі-продажу від 02.04.2004 за час перебування в шлюбі з позивачем ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 25,7 кв.м.

Станом на час вирішення справи судом за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в реєстрі прав власності містяться відомості по об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер майна: 5320841, тип майна: квартира, в буд. А-2, адреса: АДРЕСА_2 , загальна площа 25,9 кв.м., технічний опис майна: магазин непродовольчих товарів-ювелірних виробів, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 20.09.2012.

Відповідно до ст. ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Як встановлено судом, спірне майно, а саме, квартира АДРЕСА_1 , було придбане подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за час перебування в зареєстрованому шлюбі, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість твердження позивача про те, що таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Будь-які підстави вважати, що спірне майно було придбане виключно за особисті кошти, що на спірне майно не розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя відповідно до норм ст. 57 СК України, відсутні.

Тому суд приходить до висновку, що спірне нерухоме майно в розумінні норм ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК є об`єктом спільної сумісної власності сторін по справі, як подружжя.

Вирішуючи питання про перебіг строку позовної давності та клопотання відповідача ОСОБА_2 про застосування судом наслідків пропуску позивачем строків звернення до суду, суд виходить з такого.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, яка обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК України).

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

У ст. 261 ЦК України закріплено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття рішення державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК України).

Тобто визначальним для висновку про застосування строку позовної давності у спорі про поділ майна подружжя, заявленому після розірвання шлюбу, є саме момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Як встановлено судом та не оспорювалося сторонами, в провадженні Київського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа № 2-2851/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя.

Предметом спору в даній справі було нерухоме майно, в тому числі і нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 .

Відкрито провадження в справі № 2-2581/11 Київським районним судом м. Полтави було згідно з ухвалою від 15.09.2011.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11.04.2013 в справі № 2-2851/11 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22.05.2013 в справі № 2-2851/11 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду.

Суд приходить до висновку, що саме з цього часу, з часу відкриття провадження в справі № 2-2851/11 Київським районним судом м. Полтави, позивач дізналася про порушення її права.

В період з часу залишення її позову без розгляду, тобто, з 11.04.2013, позивач ОСОБА_1 з позовом до суду не зверталася.

Даний позов ОСОБА_1 подано до суду лише 21.10.2021, тобто, з пропуском трирічного строку позовної давності.

Тому суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 пропущено строки звернення до суду з позовом про поділ спільної сумісної власності подружжя, клопотання відповідача про застосування судом наслідків спливу позовної давності є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

З цих підстав в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання майна спільної сумісною власністю подружжя, поділ майна слід відмовити.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог відповідно до норм ст. 141 ЦПК України понесені нею судові витрати не підлягають їй відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 14.12.2021.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко