Справа №639/8392/20
Провадження №2/639/596/21
01 квітня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретаря - Волкової С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_3 і просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 9 410,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 9 410,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Жовтневим районним судом м. Харкова 24.09.2020 року винесено вирок по кримінальному провадженню №639/5493/20, 1-кп/639/585/20 яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік. Так, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 15.06.2020 року приблизно о 20 год. перебував у торговому залі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де помітив, що малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , необачно залишив без нагляду (забув) на полиці касової зони належний йому мобільний телефон та попрямував до виходу з магазину. Саме в той час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення належного ОСОБА_4 мобільного телефону «XiaomiMiNote 10 128G13», що перебував у полі його зору на полиці касової зони. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , оцінивши ситуацію, що склалася, та, будучи впевненим у тому, що за його діями ніхто не спостерігає і не зможе завадити доведенню протиправного задуму до кінця, діючи умисно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу, таємно заволодів мобільним телефоном ОСОБА_4 , забравши його непомітно для оточуючих з полиці касової зони. Таким чином, ОСОБА_3 у зазначений вище період часу, виконав усі дії які вважав за необхідне, для досягнення своєї протиправної мети, спрямованої на умисне викрадення мобільного телефону «Xiaomi Mi Note 10 128GB», належного малолітньому ОСОБА_4 Після цього ОСОБА_3 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння кримінального проступку зник, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд. Відтак, відповідач завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 9 410,00 грн., яку підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/1935СЕ-20 від 25.08.2020 року. Отже, враховуючи те, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.09.2020 року по кримінальному провадженню №639/5493/20, 1-кп/639/585/20 була встановлена вина ОСОБА_3 у завданні матеріальної шкоди у розмірі 9 410, 00 грн., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню саме ця сума коштів в якості матеріальної шкоди, завданої злочином. Окрім матеріальної шкоди, позивачу та її сину було завдану і моральну шкоду неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 , яка полягала у тому, що її син, який сам накопив гроші на телефон, залишився без нього. Він дуже сильно переживав через це - не міг нормально спати, адже позбувся такої важливої для нього речі, на яку сам назбирав кошти. Також позивач звертає увагу, що її син є інвалідом, а тому перенесення ним будь-яких переживань погано впливає на його здоров`я, сон та самопочуття, чим йому також було завдано моральної шкоди. Позивач, як законний представник свого сина, була вимушена ходити до поліції та суду, витрачати свій час, відпрошуватися з роботи, чим вона дуже переймалася, та хвилювалась за свого сина. По теперішній час телефон її дитині не повернули, він залишається без гарного телефону, чим його докоряють однолітки.
У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.01.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Призначено судове засідання.
В судове засідання 01.04.2021 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Позивач подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.04.2021 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.09.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 ухвалено звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок набрав законної сили 26.10.2020 року (а.с.10).
Вироком суду встановлені такі наступні обставини: ОСОБА_3 15.06.2020 року, приблизно о 20 год. перебував у торговому залі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де помітив, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необачно залишив без нагляду (забув) на полиці касової зони належний йому мобільний телефон та попрямував до виходу з магазину. Саме в той час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення належного ОСОБА_4 мобільного телефону «Xiaomi Mi Note 10 128G13», що перебував у полі його зору на полиці касової зони. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , оцінивши ситуацію, що склалася, та, будучи впевненим у тому, що за його діями ніхто не спостерігає і не зможе завадити доведенню протиправного задуму до кінця, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно заволодів мобільним телефоном ОСОБА_4 , забравши його непомітно для оточуючих з полиці касової зони. Таким чином, ОСОБА_3 у зазначений вище період часу, виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї протиправної мети, спрямованої на умисне викрадення мобільного телефону «Xiaomi Mi Note 10 128GB», належного малолітньому ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_3 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння кримінального проступку зник, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд. В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 завдав малолітньому потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 9 410,00 грн., яку підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/1935СЕ-20 від 25.08.2020 року. (а.с.11-20). Текст вироку свідчить про те, що за результатами розгляду справи телефон потерпілому не повернуто, шкода не відшкодовувалась.

Як вбачається з висновку судово-товарознавчої експертизи Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 6/1935СЕ-20 від 25.08.2020 року, ринкова вартість смартфону торгової марки «Xiaomi» модель «Mi Note 10 128GB», в робочому стані , без пошкоджень, без комплектних периферійних пристроїв, станом на момент скоєння залочину, а саме на 15.06.2020 року, при умовах зазначених в дослідницькій частині, становить: 9410 грн. 00 коп. (а.с.11-20).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07.10.2009 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис №4690. Батьками дитини зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.7).

Разом з тим, з копії посвідчення серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною-інвалідом до 18 років, а його законним представником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 16 ЦК України також передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Разом з тим, за ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог.

В даному випадку протиправність дій відповідача ОСОБА_3 його вина, причинний зв`язок між протиправними діями та їх наслідками, встановлено вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.09.2020 року, який набрав законної сили. Крім того, вказаний вирок суду обґрунтований висновком судово-товарознавчої експертизи Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 6/1935СЕ-20 від 25.08.2020 року, з якого вбачається розмір шкоди, спричиненої потерпілому (сину позивача у даній справі) на з суму 9 410,00 грн.Відтак, дослідивши надані позивачем письмові докази, виходячи з наведених вище положень закону, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана вчиненням кримінального правопорушення у розмірі 9 410,00 грн.

Разом з тим, позивач також просить стягнути моральну шкоду з відповідача у розмірі 9 410,00 грн.Враховуючи відсутність відзиву та відповідних обґрунтованих доказами заперечень відповідача, дослідивши надані позивачем письмові докази, а також враховуючи викладені в позові обставини, якими позивач обґрунтовує зміст моральної шкоди та розмір її відшкодування, суд, враховуючи конкретні встановлені судом обставини вчинення кримінального проступку, важливе значення втраченого майна телефону для малолітнього ОСОБА_4 , який є дитиною-інвалідом, факт неповернення телефону, негативні почуття і незручності, які виникають у зв`язку з перебігом кримінального провадження, виходячи із засад розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 3 000 гривень, який вважає необхідним та достатнім для відшкодування моральної шкоди позивача, отже в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене, позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Окрім того, задовольняючи позов частково на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., від якого позивач звільнена на підставі закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 142, 206, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1177 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , матеріальну шкоду у розмірі 9 410 (дев`ять тисяч чотириста десять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині в задоволенні позовних вимого відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Харківській області 27.10.1995 року, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України запис №578, документ № НОМЕР_5 , дата видачі: 01.10.2018, орган, що видав:6320, РНОКПП: НОМЕР_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 16.04.2021 року.

Суддя Н.В. Баркова