Справа № 156/128/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Шумський А. А.
Провадження № 22-ц/802/968/21 Категорія: 72 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Данилюк В.А.,

секретар Галицька І.П.,

з участю: прокурора Лєбєдєва В.В.,

представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою прокурора Іваничівського району в інтересах держави в особі Луковичівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальної громади Луковичівської сільської ради за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 19 березня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року прокурор Іваничівського району звернулося до суду в інтересах держави в особі Луковичівської сільської ради із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальної громади посилаючись на те, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до інформації відділу Держземагенства в Іваничівському районі ОСОБА_3 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 235 належала земельна ділянка площею 2,84 га ( згідно технічної документації зі складання Державних актів на право приватної власності в таблиці розрахунку вартості земельних часток (паїв) площею 2,8384 га), яка розташована на території Луковичівської сільської ради.

На момент смерті ОСОБА_3 проживала самотньо. З часу відкриття спадщини минуло кілька років, відомостей про наявність спадкоємців та прийняття ними спадщини не встановлено, вбачаються підстави для ініціювання визнання спадщини відповідно до ст. 1277 ЦК України відумерлою.

Просив суд визнати спадщину ОСОБА_3 - земельну частку (пай) вартістю 72075,96 грн. розміром 2,8384 гектарів на території Луковичівської сільської ради Іваничівського району Волинської області відумерлою та передати її у власність територіальної громади Луковичівської сільської ради Іваничівського району.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19 березня 2014 року заяву задоволено.

Постановлено визнати спадщину ОСОБА_3 - земельну частку (пай) вартістю 72075,96 грн. розміру 2,8384 гектарів, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ВЛ № 235, виданого Іваничівською районною державною адміністрацією 24 січня 2003 року та зареєстрованого за № 403, на території Луковичівської сільської ради Іваничівського району відумерлою та передати її у власність територіальній громаді Луковичівської сільської ради Іваничівського району Волинської області.

В апеляційній скарзі представник особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що встановленні судом першої інстанції обставини щодо неприйняття спадщини ОСОБА_1 не відповідають дійсності, скільки останній, будучи неповнолітнім на момент смерті спадкодавця, на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦПК України, прийняв спадщину, тому висновок суду про відсутність спадкоємців є помилковим .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про визнання спадщини відумерлою, суд першої виходив з того, що з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заведена, спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, у зв`язку із чим вимоги Територіальної громади в особі Слов`янської міської ради про визнання спадщини відумерлою підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можливо з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ВЛ № 235, виданим Іваничівською районною державною адміністрацією 24 січня 2003 року та зареєстрованим за № 403, належала земельна ділянка площею 2,8384 гектара, яка знаходиться на території Луковичівської сільської ради.

Станом на 22.01.2014 року нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки становить 72075,96 грн

Згідно з інформацією відділу Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іваничівського РУЮ ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений відповідний актовий запис за № 9. (а.с.6)

Відповідно до заповіту, який був посвідчений Луковичівською сільською радою та зареєстрований за № 825, ОСОБА_3 , земельну ділянку заповіла ОСОБА_1 .

Як вбачається із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 36674482 від 19.02.2014, виданої Іваничівською державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась ( а.с. 18).

Частинами першою, другою та третьою статті 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про прийняття спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 234 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції, далі - ЦПК України 2004 року) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 234 ЦПК України 2004 року суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до частини шостої статті 235 ЦПК України 2004 року, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно із статтею 278 ЦПК України 2004 року суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження є те, що під час вирішення цього питання не встановлено існування спору про право цивільне.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Звертаючись до суду із заявою про визнання майна відумерлою спадщиною, прокурор Іваничівського району зазначав, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яку не прийняли спадкоємці протягом передбаченого строку. При цьому спадкоємець ОСОБА_1 не був залучений до участі у справі, як заінтересована особа.

ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначав, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права та інтереси, посилався на неправильне встановлення судом обставин справи, а також зазначав, що будучи неповнолітнім на момент смерті спадкодавця, на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦПК України, прийняв спадщину.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 про те, що він є спадкоємцем першої черги за законом та вважає, що прийняв спадщину у порядку, визначеному частиною четвертою статті 1268 ЦК України, вказують на існування спору між ним та Луковичівською сільською радою щодо права власності на спадкове майно.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо можливості розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження, оскільки із матеріалів справи вбачається, що спадкоємець першої черги, вважає себе таким, що прийняв спадщину, тобто, наявний спір про право, що підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

На підставі наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, а заяву прокурора Іваничівського району в інтересах держави в особі Луковичівської сільської ради - залишенню без розгляду, звязку з тим, що між учасниками справи існує спір про право.

Водночас заявнику необхідно роз`яснити, що залишення без розгляду заяви не позбавляє його права на подання до суду позову на загальних підставах - у порядку позовного провадження.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 19 березня 2014 року в даній справі скасувати.

Залишити без розгляду заяву рокурора Іваничівського району в інтересах держави в особі Луковичівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальної громади Луковичівської сільської ради.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови апеляційного суду.

Головуючий

Судді: