Провадження № 2-з/761/1831/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши заяву представника Компанії «WARDOUR TRADING LIMITED» (Вардур Трейдінг Лімітед) адвоката Буртового Миколи Васильовича про забезпечення позову до його подання, особи, які можуть набути статус сторін: відповідач Приватна компанія з обмеженою відповідальністю «ГООЙООРД Б.В.» ( GOOIOORD B.V. ), що діє в Україні через ПРЕДСТАВНИЦТВО «ГООЙООРД Б.В.» ( GOOIOORD B.V. ), ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Представник Компанії «WARDOUR TRADING LIMITED» (Вардур Трейдінг Лімітед) адвокат Буртовий Микола Васильович (далі по тексту - заявник), звернувся до суду з вказаною заявою, особи, які можуть набути статус сторін: відповідач Приватна компанія з обмеженою відповідальністю «ГООЙООРД Б.В.» ( GOOIOORD B.V. ), що діє в Україні через ПРЕДСТАВНИЦТВО «ГООЙООРД Б.В.» ( GOOIOORD B.V. ), ОСОБА_1 , відповідно до якої просив вжити заходи забезпечення позову до його подання, а саме:.

1. Накласти арешт на нерухоме майно:

1.1. Нежитлові приміщення №№2, 16, 17, 18, 19, 20, 22, 23, 24, загальною площею 1412,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ); реєстраційний номер 91;

1.2. Нежитловий будинок, літера «А», загальною площею 1125,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер: 91;

1.3. Нежилий будинок (літера «А»), загальною площею 3098,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер: 00;

1.4. Нежитловий будинок, загальною площею 741,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер 91;

1.5. Нежилий будинок (літ. Б), загальною площею 1330,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер 00;

1.6. Нежилий будинок, загальною площею 1534,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер 91;

1.7. Нежиле приміщення №1, загальною площею 54,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер 00;

1.8. Нежитлове приміщення, в літ. «А» (колишня квартира АДРЕСА_8 ), загальною площею 107,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер 91;

1.9. Нежилий будинок (літ. А), загальною площею 3082,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 , реєстраційний номер 00;

1.10. Нежитлове приміщення, загальною площею 117,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 ( АДРЕСА_12 ), приміщення 26, реєстраційний номер 91;

1.11. Нежитловий будинок - офіс (літери «А», «А»), загальною площею 923,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 , реєстраційний номер 00;

1.12. Квартира, загальною площею - 56,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 , реєстраційний номер 00.

2. Заборонити будь-якому державному реєстратору Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації прав, в тому числі нотаріусам, державним або приватним виконавцям, вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, а так само вносити зміни до вже існуючих записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Реєстру прав власності на нерухоме майно) відносно вказаних вище об`єктів нерухомого майна.

3. Накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках, які належать Приватному товариству з обмеженою відповідальністю «ГООЙООРД Б.В.» (GOOIOORD B.V.), у тому числі Представництву "Гоойоорд Б.В." (), на рахунку № НОМЕР_1 в Акціонерному банку «Південний» (МФО 328209; ) в межах суми - 89 536 826 (вісімдесят дев`ять мільйонів п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот двадцять шість) доларів 84 центів США, що в національній валюті за офіційним курсом, встановленим Національним банком України на 25.08.2021 (26,6718 грн. за 1 долар США) складає суму - 2 388 108 338 (два мільярди триста вісімдесят вісім мільйонів сто вісім тисяч триста тридцять вісім) гривень 11 коп.

4. Накласти арешт на належну Приватному товариству з обмеженою відповідальністю «ГООЙООРД Б.В.» (GOOIOORD B.V.) частку розміром 100 % статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «ГРД ПРОПЕРТІ» (ідентифікаційний код 44239046).

Заява обґрунтована тим, що на підставі рішення Верховного суду Гібралтару від 09.02.2015 у справі за позовом Wardour Trading Limited до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ліквідатор Компанії «Вардур» планує вчинення дій щодо звернення зазначеного рішення до примусового виконання на території України, шляхом звернення стягнення на грошові кошти та майно, що належать ОСОБА_1 та підконтрольним йому компаніям, зокрема Приватному товариству з обмеженою відповідальністю «Гоойоорд Б.В.» (GOOIOORD B.V.) в сумі, що на час подання цієї заяви орієнтовно складає 90 млн. доларів США. Водночас заявнику стало відомо, що 06.08.2021 компанією «Гоойоорд Б.В.» (GOOIOORD B.V.) вчинено дії щодо подальшого приховування власних активів, шляхом передачі до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРД ПРОПЕРТІ» та відчуження належного компанії майна. При цьому, бенефіціарним власником (контролером) компанії «Гоойоорд Б.В.» та ТОВ «ГРД ПРОПЕРТІ» є ОСОБА_1 , який здійснює непрямий вирішальний вплив на ці юридичні особи шляхом реалізації 100% права голосу.

З огляду на зазначене, заявник переконаний, що вказані дії вчинені з метою - не допустити примусове стягнення коштів за рахунок активів компанії «Гоойоорд Б.В.» (GOOIOORD B.V.), а тому звернувся до суду із вказаною заявою.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Крім того, ст. 150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Як вбачається із поданої заяви, заявник має намір вчинити дії щодо звернення рішення Верховного суду Гібралтару від 09.02.2015 у справі за позовом Wardour Trading Limited до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до примусового виконання на території України, шляхом звернення стягнення на грошові кошти та майно, що належать ОСОБА_1 .

Водночас вказана обставина сама по собі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у спосіб, визначений заявником.

При цьому, заявником чітко не окреслено предмет позову, який останній має намір подати до місцевого загального суду.

Крім того, заявник вказує, що майно, на яке останній просить накласти арешт, фактично належить юридичній особі - Приватній компанії з обмеженою відповідальністю «ГООЙООРД Б.В.» ( GOOIOORD B.V. ) та протиправно передається до статутного капіталу ТОВ «ГРД ПРОПЕРТІ», єдиним учасником якого є вказана приватна компанія. У зв`язку з відчуженням вказаних активів, Компанія намагається уникнути виконання рішення Верховного суду Гібралтару щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 .

Проте як рішення Верховного суду Гібралтару, так і дії, які плануються вчинятись заявником щодо примусового виконання зазначеного рішення, стосуються саме фізичної особи - ОСОБА_1 , а не юридичної особи-нерезидента - Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «ГООЙООРД Б.В.» ( GOOIOORD B.V. ).

Також з матеріалів справи не вбачається, що відповідачі вчиняють будь-які дії, спрямовані на відчуження належного їм майна з метою ухилення від виконання будь-яких зобов`язань чи рішень. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачами недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

При цьому, заявником також не надано доказів щодо дійсної вартості зазначеного нерухомого майна та не обґрунтовано це у заяві.

Крім того, звертаючись до суду за правилами цивільного процесуального кодексу України заявник фактично просить забезпечити виконання рішення іноземного суду - Верховного суду Гібралтару від 09.02.2015 у справі за позовом Wardour Trading Limited до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , що не передбачено положеннями ЦПК України та стосується по суті господарських відносин, що склались між юридичними особам нерезидентами.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту можливих заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника Компанії «WARDOUR TRADING LIMITED» (Вардур Трейдінг Лімітед) адвоката Буртового Миколи Васильовича про забезпечення позову до його подання, особи, які можуть набути статус сторін: відповідач Приватна компанія з обмеженою відповідальністю «ГООЙООРД Б.В.» ( GOOIOORD B.V. ), що діє в Україні через ПРЕДСТАВНИЦТВО «ГООЙООРД Б.В.» ( GOOIOORD B.V. ), ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: