1Справа № 334/5331/20 2/335/879/2021
09 березня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Єфремової О.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обгрунтування якого зазначив наступне.
30.05.2020 року у м. Запоріжжі по пр. Соборному, 147, на стоянці ТЦ „Україна" відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів „КІА Sportage", номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та „ВMW Х5", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2020 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Внаслідок ДТП транспортний засіб „ВMW Х5", номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є позивач ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження і вартість його відновлювального ремонту склала 69 858,06 гривень. Страховиком відповідача - ПАТ „НАСК „Оранта", на підставі Страхового полісу № АО-6950460 від 09.12.2019 року, позивачу виплачено страхове відшкодування у розмірі 14 700,70 гривень. Крім того, відповідачем на користь позивача відшкодовано розмір франшизи за Договором страхування у розмірі 950,00 гривень.
Однак, залишається не відшкодованим відповідачем розмір спричинених позивачу збитків, з урахуванням сплачених сум, у розмірі 54 207,36 гривень - вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу, а також витрат, понесених позивачем на залучення спеціалістів для встановлення вартості відновлюваного ремонту, у розмірі 3 626,40 гривень, що разом складає 57 833,76 гривень та є майновою шкодою, причиненою позивачу, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача, завдану йому моральну шкоду, яка виразилася у негативних емоціях, стресі, фізичних стражданнях, порушенні звичайного ритму життя, психічних стражданнях через пошкодження майна, яку він оцінює у 10 000 гривень.
Судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом даної справи, які складаються з витрат на правничу допомогу та судового збору, позивач просив покласти на відповідача.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
26.01.2021 року на запит суду з архіву Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надано адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (справа № 335/4975/20, 3/335/1222/2020), для огляду у судовому засіданні.
Представник позивача суду подав письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі і наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позов не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 30.05.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом „КІА Sportage", номерний знак НОМЕР_1 , у м. Запоріжжі, по пр. Соборному, 147, на паркові ТЦ „Україна", рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем „ВMW Х5", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався позаду, чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, завдано матеріальні збитки, травмованих не має.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2020 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти, встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи.
Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу „ВMW Х5", номерний знак НОМЕР_2 , завдано механічні пошкодження та заподіяні матеріальні збитки.
Право власності позивача ОСОБА_1 на транспортний засіб „ВMW Х5", номерний знак НОМЕР_2 , підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . (а.с. 9)
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу „КІА Sportage", номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ „НАСК „Оранта", відповідно до Страхового полісу № АО-6950460 від 09.12.2019 року, за яким розмір франшизи становить 950 гривень (а.с. 8).
Відповідно до звіту № 89/20 від 05.06.2020 року про визначення вартості відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу, складеного спеціалістом-автотовароведом, аварійним комісаром, оцінником ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля „ВMW Х5", номерний знак НОМЕР_2 , складає 69 858,06 гривень (а.с. 18-30). Відповідно до акту № 89/20 приймання-передавання виконаних послуг від 05.06.2020 року вартість послуг аварійного комісара склала 1500 гривень (а.с. 31), які сплачені позивачем, відповідно до квитанції від 02.06.2020 року (а.с. 32). Понесені позивачем витрати, пов`язані із визначенням вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу у офіційному сервісі ВMW у м. Запоріжжі - ТОВ „АФЦ Баварія" у розмірі 2 126,40 гривень, підтверджуються рахунком і актом виконаних робіт від 02.06.2020 року, а також квитанцією від 02.06.2020 року (а.с. 15-16).
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази спричинення йому з вини відповідача матеріальної шкоди, у загальному розмірі 73 484,46 гривень.
З матеріалів справи встановлено, що на виконання умов договору страхування ПАТ „НАСК „Оранта", відповідно до Страхового полісу № АО-6950460 від 09.12.2019 року, здійснено страхове відшкодування, за пошкоджений автомобіль позивача у розмірі 14 700,70 гривень, що підтверджується копією виписки по рахунку позивача (а.с. 14), а також, як стверджує позивач, відповідачем ОСОБА_2 відшкодовано на користь позивача суму франшизи у розмірі 950 гривень, що разом становить розмір відшкодованого збитку у сумі 15 650,70 гривень.
За викладених обставин, судом встановлено, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір відшкодування, оскільки різниця між реальними збитками та отриманим відшкодуванням, становить 57 833,76 гривень (73 484,46 гривень - 15 650,70 гривень).
Таким чином, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає їх достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 57 833,76 гривень, у зв`язку із наступним.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 04.03.2020 року у справі № 331/6395/18, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.
У випадку, коли страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у зв`язку із встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку, тобто відповідачем.
Відповідачем не спростовано розміру завданої позивачу шкоди та не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо розміру заявленої до стягнення матеріальної шкоди, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість та наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 57 833,76 гривень, який повністю підтверджується дослідженими судом доказами.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.
Спричинення моральної шкоди позивач обгрунтовує тим, що внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля, він зазнав негативних емоцій, стресу та психічних і фізичних страждань, його звичайний ритм життя було порушено. Позивач зазначає, що дорожньо-транспортна пригода в цілому негативно вплинула на його психологічний стан, він втратив душевний спокій. Крім того, пошкодження транспортного засобу спричинило втрату герметичності водійських дверей, внаслідок чого користування автомобілем стало некомфортним, особливо під час дощу, коли у салон потрапляла вода, що викликало у позивача негативні емоції та пригнічення.
Враховуючи вищезазначені обставини, а також досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позивачем наведено достатньо обґрунтованих підстав про те, що він зазнав моральної шкоди внаслідок пошкодження його майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України , розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що розмір моральної шкоди, оцінений повивачем у 10 000 гривень відповідає глибині його фізичних та душевних страждань, у зв`язку із чим позовна вимога в цій частині про стягнення моральної шкоди у зазначеному розмірі є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, Договором про надання правової допомоги № 14/09-20 від 14.09.2020 року, додатковою угодою № 1 від 14.09.2020 року, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, актом приймання - передачі наданих послуг від 17.09.2020 року, який містить детальний опис наданих послуг (робіт), квитанцією № 28540540 від 18.09.2020 року про оплату правничої допомоги у розмірі 3 500 гривень.
Виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу, у сумі 3 500 гривень, який обраховано з вартості усної консультації та підготовки позову з формуванням додатків до неї, є обґрунтованим та, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Разом з тим, суд роз`яснює позивачу право на вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті, згідно з положеннями ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України, за наявності остаточного розрахунку витрат, які позивач, звертаючись до суду з позовом, очікував понести, про що заявлено у позові.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень, що підтверджені квитанцією № 28540140 від 18.09.2020 року.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76 - 84, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 57 833 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот тридцять три) гривні 76 копійок, моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, а всього стягнути 72 174 (сімдесят дві тисячі сто сімдесят чотири) гривні 56 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Калюжна