РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.

за участю секретаря Бочарової М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради до ОСОБА_1 про повернення щомісячної адресної допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

24 лютого 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що ОСОБА_1 отримувала в УСЗН Слов`янської міської ради щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на оплату житлово-комунальних послуг у період з 03.07.2017 року по 31.08.2020 року. В результаті проведеної перевірки правильності та повноти інформації даних, наданих для призначення адресної допомоги, встановлено, що ОСОБА_1 з 25.11.2005 року має у власності частину житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 тобто в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України. Інформацію про вказане житло відповідачка при зверненні за допомогою не зазначила, що призвело до надмірної виплати на її користь бюджетних коштів у вигляді виплат за період з 03.07.2017 року по 31.08.2020 року на суму 17208,53 грн. На адресу відповідача направлявся лист-повідомлення від 16.09.2020 року про зобов`язання повернути переплачену суму адресної допомоги, але на теперішній час повернення коштів не здійснено. У зв`язку з зазначеним просить стягнути з ОСОБА_1 вищевказану суму та витрати на оплату судового збору.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Вважав, що позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності по даній справі, оскільки до 19.08.2020 року, тобто до моменту встановлення факту порушення відповідачкою порядку призначення допомоги, позивач не знав та не міг знати про порушення свого права.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, заявила клопотання про застосування по справі строків позовної давності, у зв`язку із чим просила відмовити у стягнення сум, отриманих нею в 2017 року.

В наступне судове засідання сторони не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно довідки від 18.05.2017 року № ОСОБА_1 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та отримувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 (далі Порядок № 505).

Заявами про призначення щомісячної адресної допомоги від 22.05.2017 року, від 22.11.2017 року, від 22.05.2018 року, від 21.11.2018 року, від 22.05.2019 року, від 15.11.2019 року підтверджується факт звернення ОСОБА_1 з приводу призначення їй щомісячної адресної допомоги на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

З тексту вказаних заяв вбачається, що ОСОБА_1 підтвердила відсутність у будь-кого з членів її сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України.

Копіями рішень Комісії з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб підтверджено факт призначення ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги у період з 22.05.2017 року по 31.02.2020 року (а.с.7,10,12,14,15,17,19).

Актом про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення всіх видів державної соціальної допомоги № 11-20/371 від 19.08.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні за допомогою не зазначила інформацію, що у її володінні з 25.11.2005 року є частина житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок цього біли надміру виплачені кошти в сумі 17208, 53 грн. за період 03.06.2017 по 31.08.2020 (а.с.22).

Рішенням № 03-41/1901 від 12.08.2020 року було припинено надання соціальної допомоги ОСОБА_1 (а.с. 19)

16.09.2020 року позивачем на адресу ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про необхідність повернення надміру виплачених коштів у сумі 17208,53 грн. на рахунок УСЗН (а.с.23).

Відповідно до п. 5 Порядку № 505 у заяві зазначаються відомості наявності у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

У своїх заявах про призначення щомісячної адресної допомоги відповідач зазначила, що у будь-кого з членів сім`ї немає у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, що згідно п. 6 Порядку № 505 є підставою у відмові у призначені щомісячної адресної допомоги.

Таким чином, сума надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги у розмірі 17208,53грн., є майном, отриманим відповідачкою без достатньої правової підстави, а тому, на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 р. у справі № 727/5743/15-ц.

Так, згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Проте, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

П. 10 Порядку № 505 передбачає, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю їх надання.

Виплата такої допомоги обмежена строком до шести місяців, але у випадку прийняття уповноваженим органом рішення на такий строк, останній не звільняється від обов`язку перевіряти та контролювати правомірність здійснення виплат призначеної грошової допомоги.

Відповідно Наказу Управління соціального захисту Слов`янської міської ради №01-06/188 від 01.12.2015 року «Про доступ посадових осіб Управління соціального захисту Населення Слов`янської міської ради до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», був затверджений порядок доступу посадових осіб Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також визначені особи які мали право доступу до зазначеного реєстру.

За змістом ч.1 ст.261 ЦК України, для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

При цьому норма ч.1 ст.261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, отже, обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Вищевикладене узгоджується із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року по справі № 6-152цс14.

Не зважаючи на те, що посадові особи УСЗН Слов`янської міської ради мають право здійснювати перевірку інформації, зазначеної у деклараціях осіб, які звертаються за призначенням державної допомоги, однак під час звернення відповідача із такою заявою працівники УСЗН цього не зробили.

Представник позивача під час судового розгляду даної справи з відповідними клопотаннями про поновлення строку звернення до суду не зверталася, про причини пропущення такого строку, їх поважність, не вказував, обґрунтованих доводів порушення строків позовної давності, суду не надав.

Оскільки позивач звернувся до суду лише 24.12.2020 року, а відповідачка заявила клопотання про застосування по справі строків позовної давності, суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для відмови у задоволенні позову в частині позовних вимог з 22.05.2017 року по 24.12.2017 року, розмір яких, згідно довідки від 17.08.2020 року, складає 3064,53 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, а саме стягнення з відповідача на користь позивача незаконно отриманої адресної допомоги у розмірі 14144 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи розмір задоволених позовних вимог з позивачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1727.67 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3, 10,11,16,60,84,88,212, 213, 214, 215 ЦПК України ,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриману адресну допомогу, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично мешкає: АДРЕСА_1 , на користь Державного бюджету через Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради незаконно отриману адресну допомогу у розмірі 14144 грн. на рахунок НОМЕР_2 , , МФО 820172.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично мешкає: АДРЕСА_1 , на користь Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради Донецької області, судовий збір по справі у сумі 1727 (одна тисяча сімсот двадцять сім) грн.67 коп. на рахунок UA 0052186, МФО 820172, код. , Державна казначейська служба України м. Київ.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 16.04.2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков