ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 642/3037/20

провадження №22-ц/818/1656/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020року, постановлене під головуванням судді Євтіфієва В.М., в залі суду в м. Харкові, -

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 1/3 частини від доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини від доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визнано, виконавчий лист на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виданий за рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.04.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 840,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. Судові витрати стягнути з позивача, згідно чинного законодавства.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки ОСОБА_1 є здоровою, працездатною людиною, отримав у спадок рухоме та нерухоме майно, витрати по експлуатації та технічному обслуговуванні автомобіля свідчать про достатній рівень його доходів. А посилання позивача на відсутність доходів, оскільки він не працює та наявність судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Харкова від 09 червня 2020року про стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів), - не свідчить про погіршення матеріального становища платника аліментів. При цьому судом не враховано, що змінився стан здоров`я дитини ОСОБА_4 , яка страждає тяжкою хворобою (цукровим діабетом), їй встановлено інвалідність з дитинства, вона постійно потребує медичного лікування та посиленого харчування, наслідком чого є погіршення матеріального стану отримувача аліментів, у тому числі через наявну у ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 23.10.2020 року складає 80554,13 грн. Крім того позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт надання ним утримання на іншу дитину, а лише наявність судового наказу зазначені обставини не спростовують та не доводить.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої донькиОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини від доходу щомісячно, до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки зобов`язання позивача в частині кількості утриманців змінились.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13.01.2014 року (справа №642/6717/13-ц) з ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини доходів щомісячно починаючи з 30.07.2013 року на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.10-12)

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.04.2019 року (справа №642/7102/18), позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів визначених на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02.10.2012 року (справа №2024/6743/2012) та на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 13.01.2014 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини,ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання вказаним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В задоволенні інших вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с.5-9)

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 12.03.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14)

Судовим наказом, виданим Ленінським районним судом м. Харкова 09 червня 2020 року у справі №642/2907/20, з позивача стягнуто на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку з 09 червня 2020 року і до повноліття. (а.с.15)

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що наразі він перебуває у пошуку постійної роботи та в нього відсутній постійний дохід. Крім того, на його утриманні ще перебуває малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тому просив суд, зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на підставі рішення від 01.04.2019 року на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини від доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Статтями 12,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач також має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на якого згідно судового наказу Ленінського районного суду м. Харкова від 09.06.2020 року, зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку з 09 червня 2020 року і до повноліття. (а.с.14, 15)

Доказів працевлаштування позивача матеріли справи не містять.

При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.

З урахуванням наявності на утриманні позивача ще однієї дитини, на утримання якої стягнуто аліменти, суд вважає можливим зменшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 до 1/4 частини всіх видів заробітку позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про наявність підстав для зменшення розміру аліментів відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апелянта, що дитина страждає тяжкою хворобою (цукровим діабетом), їй встановлено інвалідність з дитинства, вона постійно потребує медичного лікування та посиленого харчуванняі потребує у зв`язку з цим допомоги, - не є підставою для відмови в позові про зменшення розміру аліментів.

При цьому відповідач не позбавлена права звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у зв`язку із наявною хворобою дитини.

Наявність у позивача заборгованості по сплаті аліментів також не є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так як апеляційна скарга залишається без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст.ст.141, 382 ЦПК України між сторонами не розподіляються.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року за клопотанням ОСОБА_2 відстрочено сплату судового збору за її апеляційною скаргою до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно вимог ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з ОСОБА_2 в дохід держави необхідно стягнути судовий збір, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги в сумі 1261,20 грн. (840,80 грн.х150%).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги, в сумі 1261,20 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова