Справа № 496/4507/20
Провадження № 2/496/11/21
08 квітня 2021 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Горяєва І.М.,
за участю секретаря - Желяпової О.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку загальною площею 66,0 кв.м. та житловою площею 44,9 кв.м. разом з прибудинковими спорудами: погрібом, сараєм, вбиральнею, цистерною та огорожею, а також Ѕ частину прибудинкової земельної ділянки площею 0,0619 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок та присадибну земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ був виданий після смерті спадкодавця, та рекомендовано звернутись до суду з питанням визнання права власності в порядку спадкування за законом. Таким чином позивачка не має можливості набути спадщину в порядку передбаченому ст.1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку. У зв`язку з вище викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.
До судового засідання позивач не з`явилася, але згідно телефонограми на позові наполягала, просила її задовольнити у повному обсязі та слухати справу у її відсутність (а.с.61).
Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення слухання справи не надходило.
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3 ст. 128 ЦПК України (а.с. 54, 61, 64), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.
Судом, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 25.07.2007 року (а.с. 10).
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 08.09.1984 року, ОСОБА_3 - чоловік позивача ОСОБА_1 (а.с. 15).
Позивачка звернулася із заявою до Біляївської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини на земельну ділянку, однак листом №4558/02-14 від 20.10.2015 року (а.с. 11) їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за закономна житловий будинок та земельну ділянку, у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок був виданий після смерті спадкодавця, також невідповідністю державного акту на землю та рекомендовано звернутись до суду з питанням визнання права власності в порядку спадкування за законом.
З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 26.05.2008 року (а.с. 12).
Тобто правовстановлюючий документ на житловий будинок під АДРЕСА_1 , виданий після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Державну реєстрацію права власності було здійснено 02 липня 2008 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19373987, виданим Біляївською філією КП «ОМБТІ та РОН» (а.с. 13).
Згідно виписки В.Дальницької сільської ради №1083 від 24.06.2020 року, вбачається, що згідно із записами погосподарської книги Великодальницької сільської ради головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На земельній ділянці площею 0,0614 га, яка знаходиться в приватній власності розташований житловий будинок з надвірними спорудами (а.с. 14).
Крім позивачки спадкоємцем першої черги є син - відповідач по справі ОСОБА_2 , згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 03.06.1985 року, де батьками зазначено: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_1 (а.с. 16).
Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №008062 від 17.10.1997 року, ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,15 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 (а.с. 17).
На вказаному державному акті на землю серії ІІ-ОД №008062 від 17.10.1997 року, міститься відмітка державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Зезик В.А. про те, що 13.12.2006 року за реєстровим №2-4737 частину земельної ділянки розміром 0,0881 гектарів від загальної площі земельної ділянки 0,15 гектарів, ОСОБА_3 продав ОСОБА_4 .
Як вбачається зі спадкової справи №912/2007 року, позивачка є спадкоємцем за законом на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших спадкоємців немає (а.с. 30-47).
Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.
Таким чином, визнання права власності є самостійним майновим правом та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову зареєструвати вказане майно, не може бути захищене в інший спосіб.
Статтею 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно положень ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.
Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Згідно зі статтею 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Суд звертає увагу на те, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та земельну ділянку у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцю оформити свідоцтво про право на спадщину, тому позивач змушена була звернутись з позовом до суду.
Разом з тим, сукупність всіх вищезазначених документів дає підстави на підтвердження права власності померлого ОСОБА_3 на спірне майно.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.9, 10, 12, 13, 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 328, 380, 1223, 1261, 1268, 1296 ЦК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 66,0 кв.м. та житловою площею 44,9 кв.м. разом з прибудинковими спорудами: погрібом, сараєм, вбиральнею, цистерною та огорожею, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а також Ѕ частину прибудинкової земельної ділянки площею 0,0619 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Горяєв І.М.
Повний текст рішення складено 16.04.2021 року.