Справа № 431/1545/21
Провадження № 2-о/431/659/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Старобільськ Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Колядова В.Ю.,

за участі секретаря с/з Петренко К. С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою адвоката Пересадько Вадима Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Старобільська Державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ :

Адвокат Пересадько В.О. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Старобільська Державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що у смт. Тепле (раніше смт. Краснодон) м. Сорокине (раніше м. Краснодон) Луганської області проживала її бабуся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ЇЇ мати, ОСОБА_3 (у свідоцтві про народження ще за дошлюбним прізвищем « ОСОБА_4 » (рос. мова)), народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Краснодон, м. Краснодона, Луганської області. ОСОБА_2 (у цьому свідоцтві про народження « ОСОБА_5 » (рос. мова)) є рідною матір`ю ОСОБА_3 (у свідоцтві ще за дошлюбним прізвищем « ОСОБА_4 » (рос. мова)). 08.04.1983 року мати зареєструвала шлюб із її батьком, який у свідоцтві про розірвання шлюбу вказаний російською мовою: « ОСОБА_6 ». Свідоцтва про їх шлюб було втрачено ще декілька років тому. Коли вона звернулась у 2020 році до відділу ДРАЦС на підконтрольній Україні території з приводу отримання дублікату свідоцтва про цей шлюб, їй було повідомлено про те, що в реєстрі немає цього актового запису. В неї є довідка про укладення цього шлюбу, але вона не є дійсною, тому що її було видано на тимчасово непідконтрольній Україні території. Цей шлюб було розірвано 31.08.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Пізніше, 05.11.1993 року її мати зареєструвала другий шлюб, та замість попереднього прізвища « ОСОБА_7 » (рос. мова) взяла прізвище « ОСОБА_8 ». Вона зареєструвала свій перший шлюб 24.09.2004 року із ОСОБА_9 , в якому вона змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » (рос. мова) на прізвище чоловіка « ОСОБА_10 », про що свідчить рішення суду про розірвання нашого шлюбу. Свідоцтво про шлюб було втрачено, та при зверненні у 2018 році до відділу ДРАЦС на підконтрольній Україні території з приводу отримання дублікату свідоцтва про цей шлюб, їй було повідомлено про те, що в реєстрі немає цього актового запису. В неї є довідка про укладення цього шлюбу, але вона не є дійсною, тому що її було видано на тимчасово непідконтрольній Україні території. Цей шлюб було розірвано 05.07.2011 року. Пізніше, 18.02.2014 року вона зареєструвала новий шлюб із ОСОБА_11 , та знов змінила прізвище: попереднє « ОСОБА_10 » на нове « ОСОБА_12 ».

Останні роки її бабуся дуже хворіла, та ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись у смт. Тепле м. Сорокине Луганської області, вона померла. Поховання здійснювала за свої кошти. Вона звернулась до Старобільського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_5 .. На підставі рішення суду 14.11.2020 року отримала у Старобільському ДРАЦСі свідоцтво про смерть бабусі. Після її смерті відкрилась деяка спадщина. Вона звернулася зі всіма документами до нотаріуса, щоб відкрити спадкову справу, але їй було усно відмовлено та роз`яснено, що документів, які підтверджують її родинні відносини недостатньо, а саме: не вистачає свідоцтва про перший шлюб її матері та свідоцтва про її перший шлюб, які відсутні в базі РАЦС. Довідки про ці обидва шлюби не є дійсними, тому що їх було видано їй на тимчасово непідконтрольній Україні території. Просить суд встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Краснодон, м. Краснодона, Луганської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно є її рідною бабусею.

Заявник ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_13 у судове засідання не з`явилися. В заяві просять суд справу розглянути за їх відсутності, заяву підтримали у повному обсязі.

Заінтересована особа Старобільська Державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явилася. Надали письмову заяву в якій не заперечували проти задоволення заяви та просили розглянути справу без їх участі.

Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника, його представника та заінтересованої особи, за наявними у суду матеріалами.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В силу вимог п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

В силу вимог п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків.

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов`язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оцінюючи ксерокопію лікарського свідоцтва про смерть, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Суд дослідивши заяву, наявні у суду матеріали, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини, приходить до наступного.

Згідно копії паспорта громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданого Краснодонським МВ УДМС України в Луганській області 22.03.2014, заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с-ще. Краснодон м. Краснодон Луганської області (а.с. 7).

Згідно копії паспорта громадянина України, серії НОМЕР_2 , виданого Краснодонським МВМ УМВС України в Луганській області 17.11.1999, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с-ще. Краснодон м. Краснодон Луганської області (а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 14.11.2020 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та місту Брянка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 на російській мові « ОСОБА_4 » народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 с-ще Краснодон Луганської області, батьками вказані на російській мові: батько « ОСОБА_14 », мати « ОСОБА_5 » (а.с. 10).

Згідно ксерокопії довідки про укладення шлюбу № 26.4/612.13-03 від 15.10.2020 року 08.04.1983 року на російській мові « ОСОБА_6 » уклав шлюб з « ОСОБА_4 » з присвоєнням прізвища подружжю « ОСОБА_7 » (а.с.11)

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 на російській мові « ОСОБА_15 » народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в с-щі Краснодон м. Краснодон Луганської області (а.с.12).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 31.08.1993 року розірвано шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а.с.13).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 ОСОБА_18 уклав шлюб з ОСОБА_17 , з присвоєнням прізвища подружжю ОСОБА_8 . (а.с. 14)

Відповідно до копії довідки від 17.07.2018 року за № 141/459 1212-03 24 вересня 2004 року зареєстровано шлюб між на російські мові « ОСОБА_19 и ОСОБА_15 », з присвоєнням прізвища дружині ОСОБА_10 (а.с.15).

Відповідно до копії рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 05.07.2011 року розірвано шлюб між ОСОБА_20 та ОСОБА_9 , після розірвання шлюбу дружина буде іменувати прізвищем « ОСОБА_10 ». (а.с.16)

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 18 лютого 2014 року уклали шлюб ОСОБА_11 та ОСОБА_20 , з присвоєнням прізвища подружжю ОСОБА_12 (а.с.17).

Таким чином, судом було встановлено, що заявниця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною бабусею заявниці ОСОБА_1 ..

Таким чином, дослідивши надані докази, враховуючи, що встановлення факту родинних відносин необхідне заявниці для прийняття спадщини, суд вважає, що факти викладені заявницею є достовірними, тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Керуючись п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 293 і 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Пересадько Вадима Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Старобільська Державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Краснодон, м. Краснодона, Луганської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно є рідною бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, уродженки с. Краснодон, м. Краснодона, Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Старобільський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Ю. Колядов