Справа № 308/5800/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2021 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Зборовської Х.В.,

заявника (боржника) ОСОБА_1 ,

представника заявника (боржника) ОСОБА_2 ,

представника Ужгородського РВ ДВС Плиска А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого дії представник адвокат Зубанич Олександр Юрійович, де особа, рішення якої оскаржуються державний виконавець Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Котубей Сергій Андрійович, про скасування рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого дії представник адвокат Зубанич О.Ю., звернувся до суду із скаргою, де особа, рішення якої оскаржуються державний виконавець Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Котубей С.А., про скасування рішення державного виконавця.

В обґрунтування доводів скарги представник заявника посилається на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2017 року в справі № 308/1891/17 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по 888,50 грн. на кожну дитину щомісячно, а на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 713 грн. щомісячно, починаючи з 14.02.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Зазначає, що 15.12.2017 року державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2017 року в справі № 308/1891/17. Постанова про відкриття виконавчого провадження скаржнику не надсилалася.

Постановою державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 55383778 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві користування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанова Державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами скаржнику не надсилалася.

Крім того, постановою державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні № 55383778 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України скаржнику не засилалася.

Постановою державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Галочкиної С.В. повернуто до Ужгородського міськрайонного суду виконавчий лист з примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2017 року в справі № 308/1891/17. Підстави повернення виконавчого документу до суду скаржнику не відомі, оскільки зазначена постанова державного виконавця скаржнику не надсилалася, її зміст йому не відомий, про її існування скаржник дізнався випадково.

Вказує, що стягувач за виконавчим документом ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 16.04.2018 року складено відповідний актовий запис за № 17.

Вважають постанову державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про повернення до Ужгородського міськрайонного суду виконавчого листа з примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2017 року в справі № 308/1891/17 незаконною і такою, що підлягає скасуванню, одночасно з винесенням іншої постанови про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна та коштів стягувача, виключення відомостей про стягувана з Єдиного реєстру боржників, скасування інших вжитих заходів щодо виконання рішення, зокрема постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Щодо пропуску строків оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця, представник заявника зауважив, що державний виконавець не надсилав скаржнику постанову про відкриття виконавчого провадження, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у зв`язку з чим скаржник своєчасно не отримував документи виконавчого провадження та не був обізнаним у вчинених державним виконавцем діях, що унеможливило скаржнику своєчасно отримувати документи виконавчого провадження і своєчасно, за необхідності, оскаржувати їх неправомірність. Вважають, що зазначені підстави пропуску строків оскарження дій державного виконавця є поважними і підлягають поновленню, оскільки вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі скаржника та унеможливили своєчасне подання відповідної скарги.

Враховуючи викладене, представник заявника просив суд:

визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Галочкиної С.В. про повернення до Ужгородського міськрайонного суду виконавчого листа з примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2017 року в справі № 308/1891/17;

зобов`язати державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Галочкину С.В. закінчити виконавче провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку смертю стягувача ОСОБА_3 та винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 55383778 з примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2017 року в справі № 308/1891/17, в якій зазначити про скасування раніше застосованих обмежень: тимчасового обмеження боржника (скаржника) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та у праві керування транспортними засобами;

визнати поважними причини пропуску строку для подання скарги та поновити його.

Під час розгляду справи представник заявника уточнив вимоги скарги та просить суд:

скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі від 05.03.2018 року, ВП № 55383778, винесену старшим державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Котубей С.А. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі від 05.03.2018 року, ВП № 55383778, винесену старшим державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Котубей С.А. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник та його представник у судовому засіданні уточнені вимоги скарги підтримали та просили задовольнити повністю. Представник заявника у судовому засіданні повідомив, що після смерті стягувача ОСОБА_3 , діти проживають разом з ОСОБА_1 та перебувають на його утриманні. В постанові державного виконавця не зазначено про скасування встановлених відносно боржника відповідних обмежень.

Представник Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, пояснивши, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що обмеження діють до того часу, поки заборгованість не погашено. Боржнику про оскаржувані постанови було відомо давно, однак зі скаргою про захист свого порушеного права він звернувся лише зараз. Зауважив, що тимчасові заходи обмеження застосовуються до сплати заборгованості по аліментах, а відтак, вважає, що державний виконавець діяв правомірно.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи за поданою скаргою та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні в Ужгородському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (на даний час Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)) перебувало виконавче провадження № 55383778 з примусового виконання виконавчого листа № 308/1891/17, виданого 01.12.2017 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по 888,50 грн. на кожну дитину щомісячно, а на ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 713 грн. щомісячно, починаючи з 14.02.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Виконавчий лист було пред`явлено стягувачем ОСОБА_3 до виконання 13.12.2017 року.

15.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 55383778).

05.03.2018 року старшим державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Котубей С.А. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, згідно з якою встановлено відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Крім того, 05.03.2018 року старшим державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Котубей С.А. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, згідно з якою встановлено відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як зазначено у вказаних постановах, згідно з розрахунком заборгованості, станом на 01.03.2018 сума заборгованості ОСОБА_5 зі сплати аліментів в користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , становить 31213,93 грн. та в сукупності перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Постановою старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Котубей С.А. від 23.04.2020 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 308/1891/17, виданого 01.12.2017 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», так як згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16.04.2018 року стягувач ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають разом з батьком ОСОБА_1 та перебувають на його утриманні, що підтверджується відповідними довідками, виданими виконавчим комітетом Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 05.08.2019 року за № 497 та виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 02.05.2021 року № 118.

Правовідносини щодо примусового виконання рішень суду та інших органів у виконавчому провадженні врегульовані положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частину 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» викладено у новій редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 06.01.2018 року № 2234-VІІІ, який набув чинності з 6 лютого 2018 року.

У подальшому до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» внесено зміни згідно із Законом України від 3 липня 2018 року № 2475-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28 серпня 2018 року.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Тобто, положення ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону України від 06.01.2018 року № 2234-VІІІ та Закону України від 03.07.2018 року № 2475-VІІІ, застосовуються до правовідносин, що виникли після 6 лютого 2018 року та 28 серпня 2018 року відповідно.

Як встановлено судом, підставою для винесення оскаржуваних постанов державним виконавцем стало нарахування останнім заборгованості боржнику ОСОБА_1 станом на 01.03.2018 року, при цьому стягувач за виконавчим документом ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що в свою чергу суперечить ст. 58 Конституції України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, діти сини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після смерті матері стягувача за виконавчим документом, проживають разом з ОСОБА_1 та перебувають на його утриманні.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Європейського суду з прав людини у рішенні від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

У п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6 роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України (стаття 451 ЦПК України у чинній редакції), у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги скарги є підставними та підлягають до задоволення, а відтак постанову старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Котубей С.А. від 05.03.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 (ВП № 55383778) та постанову старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Котубей С.А. від 05.03.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами відносно ОСОБА_1 (ВП № 55383778) слід скасувати.

Щодо строку для подання скарги до суду для оскарження постанов державного виконавця, суд вважає, що такий пропущений з поважних причин, а відтак відповідна заява підлягає до задоволення, оскільки матеріали справи не містять доказів про надсилання та одержання ОСОБА_1 оскаржуваних постанов державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05.03.2018 року.

Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Керуючись ст. ст. 247, 259-261, 354, 355, 450, 451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк для подання скарги до суду як такий, що пропущений з поважних причин.

Скаргу ОСОБА_5 , в інтересах якого дії представник адвокат Зубанич Олександр Юрійович, де особа, рішення якої оскаржуються державний виконавець Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Котубей Сергій Андрійович, про скасування рішення державного виконавця задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Котубей Сергія Андрійовича від 05.03.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_5 (ВП № 55383778).

Скасувати постанову старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Котубей Сергія Андрійовича від 05.03.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами відносно ОСОБА_5 (ВП № 55383778).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Дата складення повного тексту ухвали 30 серпня 2021 року.

Головуюча А.І. Сарай