Справа № 182/1480/21
Провадження № 2/0182/1620/2021
У Х В А Л А

Іменем України

21.04.2021 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчева О. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за його позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Одночасно позивач подав заяву про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на те, що знаходиться у край скрутному матеріальному становищі, оскільки єдиним джерелом його доходу є його пенсія за віком у розмірі 1769,00 грн. на місяць.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання позову до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. 3 ст. 8 Конституції).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа може в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі - Постанова) роз`яснено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення по справі.

На підставі ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених частиною першою цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком у розмірі 1769,00 грн., інших доходів не має.

За таких обставин суд погоджується із доводами позивача про те, що, з урахуванням його матеріального стану він не може оплатити 908,00 грн. судового збору.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищевикладеного суд вважає можливим задовольнити заяву позивача та звільнити його від сплати судового збору у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Керуючись ст.ст. 136,177 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за його позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Рунчева