Справа № 206/5491/20
Провадження № 2/206/268/21
16.04.2021 Самарський районний суд м. Дніпропетровська
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
І. Стислий виклад позиції позивача.
Представник позивача просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити (а.с. 54).
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
10.12.2020 представником позивача подано дану позовну заяву з додатками (а.с. 1-25).
14.12.2020 ухвалою судді дану позовну заяву було залишено без руху (а.с. 30).
20.01.2021 до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками (а.с. 34-41).
25.01.2021 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті на 25.02.2021 (а.с. 43).
25.02.2021 судом було відкладено розгляд справи на 23.03.2021 у зв`язку із неявкою відповідачів (а.с. 48).
23.03.2021 судом було відкладено розгляд справи на 16.04.2021 у зв`язку із неявкою відповідачів (а.с. 52).
16.04.2021 від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити (а.с. 54).
У судові засідання призначені 25.02.2021, 23.03.2021 та 16.04.2021 відповідачі, повідомлені про дату та час судового засідання, не з`явилися, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Під час розгляду справи судом досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
16.04.2021 складено вступну та резолютивну частини заочного рішення суду.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
11.04.2004 між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 8/2004/840-к1596 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості і платності грошові кошти в сумі 7500 доларів США з оплатою по процентній ставці 14,5 % відсотків на рік, строком на 120 місяців.
Згідно п. 1.1. Кредитного договору позивач надав відповідачу ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 7500 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором.
Згідно до 1.3. Кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються позивачем на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,5 % річних.
Відповідно до пунктів 3.3.1, 3.3.2., 3.3.3. кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно до 20 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 118,72 доларів США шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно п. 4.2.4 Кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений п. 3.3.3 цього Договору (а.с. 5-6).
11.10.2004 між ВАТ «КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1596/1 (далі Договір поруки), відповідно до п. 1.1. договору поруки відповідач ОСОБА_2 зобов`язується відповідати перед кредитором за належне виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 8/2004/840-к1596 від 11.10.2004.
Відповідно до п. 1.2 Договору поруки відповідач ОСОБА_2 відповідає перед кредитором у тому ж об`ємі, що і позичальник.
Згідно п. 1.3, п. 1.4 Договору поруки, відповідальність відповідача ОСОБА_2 виникає як у випадку невиконання відповідачем ОСОБА_1 будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань вцілому. Відповідач ОСОБА_2 відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань у повному об`ємі всім належним їй на праві власності майном та грошовими коштами.
Згідно п. 5.3 Договору поруки, дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору (а.с. 7).
15.05.2020 між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «СПЕКТУМ ЕССЕТС» укладений договір про відступлення прав вимоги № GL3N017513 від 15.05.2020, відповідно до якого ПАТ «КБ «Надра» відступив шляхом продажу ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», права вимоги, що належали ПАТ «КБ «Надра» за відповідними договорами, до яких, зокрема, входять права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8/2004/840-к1596 від 11.10.2004 та укладеним на забезпечення його виконання договором поруки № 1596/1 від 11.10.2004 укладеного з ОСОБА_2 (а.с. 10-12).
ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» сплатила грошові кошти у сумі 15600000,01 грн. на рахунок ПАТ «Комерційний Банк «Надра» за лот № GL3N017513, що підтверджується платіжним дорученням № 82 від 04.05.2020 (а.с. 13).
Позивач повідомляв відповідачів про відступлення права вимоги за кредитним договором № 8/2004/840-к1596 від 11.10.2004 та невиконання зобов`язання та надсилав вимогу про виконання взятих на себе, як позичальника та поручителя, пов`язаних з неналежним виконанням своїх обов`язків, проте відповідачі не виконали вимогу позивача (а.с. 14-16).
ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Ч. 1 ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні учиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи, вищевикладені норми ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» є правонаступником ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та відповідно до ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» перейшли права первісного кредитора ПАТ «Комерційний Банк «Надра» у зобов`язанні за кредитним договором № 8/2004/840-к1596 від 11.10.2004 та укладеним на забезпечення його виконання договором поруки № 1596/1 від 11.10.2004 укладеного з ОСОБА_2 , в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу прав.
В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).
На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
З огляду на ст. ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики и позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі.
Верховний Суд у справі № 335/248/16-ц від 14.03.2018, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором зробив правовий висновок, що статтями 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.
Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконав прийняті на себе відповідно до договору зобов`язання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.
Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно із ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Стаття 541 ЦК України, встановлює, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ст. 543 ЦК).
Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов`язання за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 545 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних представником позивача, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача.
Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач ОСОБА_1 в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступив від умов про повернення суми кредиту і від строків виконання за договором, чим прострочив виконання зобов`язання згідно з ст. 612 ЦК України щодо повернення кредиту та сплати процентів.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 порушив взяте перед позивачем зобов`язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно з ст.ст. 610, 611 ЦК України підлягають захисту, а у співвідповідача ОСОБА_2 , згідно з ст.ст. 541, 554 ЦК України, виник солідарний обов`язок сплатити позивачеві проценти за користування кредитом і повернути суму кредиту, чого вона не виконала.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач-1 в порушення умов договору свої зобов`язання по поверненню грошових коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати повернення грошових коштів та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного, суд вважає звернення позивача з позовом до відповідачів про стягнення грошових коштів та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин та приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.
В той же час, згідно п. 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 509, 512-514, 526, 530, 541, 543, 553, 554, 610, 611, 612, 623, 1050, 1054-1055 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 13, 76-82, 95, 141, 263, 264, 280-283 ЦПК України,
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» судовий збір по 1051 грн. 00 коп. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 20.04.2021.
Головуючий суддя: К.С. Маштак