Провадження №2/760/7785/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім`я розпалась і примирення неможливе.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 14 травня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 19 травня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Згідно з відомостями, які містяться в матеріалах справи, відправлення вручено відповідачу 16 серпня 2021 року.

/ а. с. 25 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

19 серпня 2021 року відповідач подала відзив на позов, яким не заперечує проти розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 грудня 2011 року.

Від шлюбу дітей не мають.

Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Суперечності, що виникали між ними, привели до її розпаду.

Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, проживають окремо.

На примирення сторони не згодні.

За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з обставин, встановлених судом, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категоричної позиції сторін з приводу розірвання шлюбу та їх небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки та розірвання шлюбу.

Звертаючись до суду, позивач просиь також стягнути з відповідача понесені ним судові витратив в розмірі 5 876, 00 гр.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що 11 травня 2021 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Астрон» був укладений Договір № 92-АО/21-Ф про надання правової допомоги, на підставі якого в цей же день була укладена Додаткова угода № 1 до Договору.

Відповідно до Додаткової угоди сторони погодили гонорар у розмірі 4 968, 00 гр., в тому числі за окремі процесуальні дії:

- усна консультація, аналіз ситуації та вивчення наданих матеріалів - 1 000, 00 гр. за одну годину роботи;

- складання позовної заяви, виготовлення копій документів та направлення поштою до суду від імені клієнта - 1 968, 00 гр. на 1,5 год. роботи;

- моніторинг інформації по справі та інформування клієнта про стадії розгляду в суді - 2 000, 00 гр. за 2 години роботи.

На підтвердження понесених позивачем витрат до позову було долучено Акт виконаних робіт від 11 травня 2021 року.

/ а.с. 10 - 14 /

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи,

Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості, як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Заперечуючи проти стягнення судових витрат відповідач посилається на те, що вона не заперечувала проти розірвання шлюбу, пропонувала розірвати його через органи РАЦС, однак позивач не відповідав на її пропозицію.

Не погоджуючись з розміром судових витрат, зазначила, що позивач покинув її, коли вона була хворою, перенесла операцію і за станом здоров`я не могла працювати.

Позивач має постійну роботу, отримує заробітну плату, вона не має можливості сплачувати позивачу понесені витрати, а тому просить відмовити в їх стягненні з неї.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові в справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19 лютого 2020 року зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд зазначив, що у питанні визначення розподілу судових витрат судді мають виступати виключно як арбітри та надавати оцінку доказам та доводам, що наводяться сторонами.

Вирішення питання про розподіл судових витрат судом на власний розсуд може бути підставою для оскарження такого рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у рішенні в справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13 лютого 2019 року, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи.

З Акту виконаних робіт вбачається, що всі послуги, зазначені в договорі, були надані адвокатом в один день - 11травня 2021 року, в тому числі проведений моніторинг інформації по справі та інформування клієнта про стадії її розгляду.

Тобто, моніторинг здійснювався адвокатом у справі, якої в суді ще не існувало.

Крім того, враховуючи предмет позову, який не представляє ніякої складності, оскільки навіть у мережі Інтернет існують зразки таких позовних заяв, складність та обсяг самої справи, в якій адвокатом виготовлена лише позовна заява, а решта - копії особистих документів позивача та документи про надану правову допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 500. 00 гр. правової допомоги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача також 908, 00 гр. судовго збору.

Керуючись ст.ст.3, 104,110,112-113 Сімейного кодексу України, ст.ст. ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 133, 134, 137,141,263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 09 грудня 2011 року Віділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві / а/з № 2253 / між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 / 908. 00 гр. судового збору та 500, 00 гр. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або уразі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шереметьєва