Єдиний унікальний номер судової справи:225/822/21
Номер провадження: 2/225/396/2021
30 серпня 2021 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Соляник А.В.,
за участю секретаря судового засідання Андрієвої Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою представника позивача - адвоката Саєнко Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
Представник позивача адвокат Саєнко Олександр Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Про існування зазначеного виконавчого напису та відкритого виконавчого провадження Позивач дізнався, коли в бухгалтерію Державного підприємства «Торецьквугілля» на шахту «Центральна» надійшла на стягнення Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30.12.2020 року.
При цьому, будь-яких кредитних, фінансових відносин між Позивачем та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не існує взагалі, про існування та розмір заборгованості Відповідач позивача не інформував, будь-яких документів на згоду про розмір заборгованості позивач не підписував.
Наведене, на думку позивача, є правовою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою від 16.02.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.
Позивач та представник позивача до судового засідання не з`явились, надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити заявлені вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про місце та час розгляду повідомлений належним чином шляхом вручення судового виклику особисто. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, про причини неявки не інформував. Відповідачем відзив на позовну заяву не поданий, вимоги ухвали від 16.03.2021 року не виконано.
Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович до судового засідання не з`явився, про місце та час розгляду повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, причини неявки не зазначив. вимоги ухвали від 16.03.2021 року не виконав.
Враховуючи наведене, з огляду на наявність в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, зважаючи на відсутність заперечень з боку представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та третіх осіб на підставі наявних матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положеннямст.ст.259, 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні у справі матеріали, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено наступне:
Судом також встановлено, що на підставі заяви представника стягувача приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. постановою від 28.12.2020 року відкрито виконавче провадження № 64000534 про стягнення на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості, що підтверджується витягом з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (а.с.10)
Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінським О.В. від 30.12.2020 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ав.с.8-9)
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.
Суд зазначає, що відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (в редакції до 26 листопада 2014 року), документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Натомість, постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 були внесені зміни.
При цьому ухвалою від 1 листопада 2017 року Вищого адміністративного суду України постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.
Таким чином суд встановив, що для видачі виконавчого напису нотаріусу відповідно до «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, які для одержання виконавчого напису повинні подаватися нотаріусу в оригіналі разом із документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
На підставі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Тобто сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості.
Таким чином суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур, оскільки суд повинен установити чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник безспірну заборгованість перед стягувачем.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15 а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року по справі № 916/3006/17.
Суд зазначає, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише стягувачем, тому не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином суд робить висновок, враховуючи положення ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: 1) з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення; 2) а також з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Отже, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц.
На підставі переліченого заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Григорян Д. Г. від 16 грудня 2020 року, реєстр № 2112.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які на підставі ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків, надання правової допомоги за рахунок держави, а за результатами розгляду справи витрати на правовому допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд встановив, що позивачем за подачу позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. та у розмірі 454,00 грн. при поданні заяви про забезпечення позову, що загалом складає 1362,00 грн.
Таким чином, враховуючи, що суд повністю задовольнив заявлені позовні вимоги, то на підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судові витрати, понесені останньою, в загальному розмірі 1362,00 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК,
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням вимог п. 15.5 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Суддя А.В.Соляник