Дата документу 19.04.2021 Справа № 2о-0805-86/2011
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 2о-0805-86/2011 Головуючий у 1 інстанції Кіяшко В.О.
Пр. № 22-ц/807/1959/21
УХВАЛА

19 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді - доповідача Гончар М.С.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2011 року

у справі за заявою Прокурора Вільнянського району в інтересах територіальної громади с. Михайло-Лукашеве в особі Михайло-Лукашівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2011 року заяву Прокурора Вільнянського району в інтересах територіальної громади с. Михайло-Лукашеве в особі Михайло-Лукашівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою - задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 , як особа, що не приймала участі у справі, в особі представника ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу через суд першої інстанції з підстав вирішення цим рішенням судом першої інстанції питання про його права та обов`язати.

14 квітня 2021 року вищезазначена справа надійшла на адресу апеляційного суду та була передана у провадження головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

З 15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України в новій редакції, його нормами має керуватись апеляційний суд при апеляційному перегляді цієї справи.

Проте, відповідно до п. 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що апеляційна скарга ОСОБА_1 містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення у цій справі. Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що сестра апелянта ОСОБА_3 , яка померла у 2016 році, не була залучена до розгляду цивільної справи № 2о-0805-86/2011. Із зазначеним рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ознайомилась лише 01 квітня 2021 року, що підтверджується особистим підписом представника на заяві про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 39).

Проте, апеляційним судом встановлено, що строк на апеляційне оскарження рішення у цій справі фактично не пропущено.

Так як відповідно до ст. 294 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апелянт не є учасником цієї справи, при проголошенні судового рішення не був присутній, з рішенням суду сторона апелянта фактично ознайомилась (отримала фотокопію рішення) 01 квітня 2021 року. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Апеляційна скарга подана через суд першої інстанції 06 квітня 2021 року, тобто із дотриманням строку на її подачу з дати отримання копії рішення суду.

Відмова у відкритті апеляційного провадження у цій справі за вищезазначеною апеляційною скаргою апелянта на підставі ч. 2 ст. 358 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, (сплив однорічного строку з дня складання повного тексту судового рішення) є неможливою, оскільки наявні обставини, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, а саме: ОСОБА_3 , яку апелянт зазначає в якості своєї рідної сестри та яка, на його думку, прийняла спадщину у вигляді земельної частки (паю) після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка також померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після якої він є спадкоємцем за заповітом, не була залучена до участі у цій справі.

Проте, апеляційна скарга апелянта підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у разі відкриття та прийняття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні норми ЦК Української РСР.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно із положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

В силу ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 550 ЦК України 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Із матеріалів апеляційної скарги та додатків до неї вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (копія а.с. 54).

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі наполягає на тому, що спадкоємицею майна після смерті ОСОБА_4 стала його донька - ОСОБА_3 , яка також є його (апелянта) рідною сестрою.

Отже, до зазначених правовідносин слід застосовувати ЦК Української РСР 1963 року.

Апелянт наполягав на тому, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого батька фактично, до нотаріуса не зверталась.

При цьому, апелянт не додає до своєї апеляційної скарги доказів цього фактичного прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , передбаченого ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, а саме: вступ ОСОБА_3 в управління або володіння спадковим майном у вигляді вищезазначеного земельного паю (утримання нею у себе правовстановлюючого документу спадкодавця (батька) на цей пай після його смерті, здача нею в оренду цього паю після смерті батька, укладення, як спадкоємцем батька, будь-якої додаткової угоди до договору оренди батька з орендарем, якщо такий взагалі існував, отримання нею орендної плати від орендаря замість батька тощо).

Згідно із ч. 1 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільний кодекс 2004 року і застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності.

Згідно із ч. 4 цих Положень щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України відповідно ч. 5 Прикінцевих та Перехідних положень застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців, до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України (в редакції 2004 року), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтями 1216 та 1218 ЦК України (в редакції 2004 року) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України (у редакції 2004 року) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Отже, дані правовідносини вже регулюються ЦК України 2003 року.

Апелянт до нотаріуса звернувся 26.03.2021 року, тобто поза межами 6-місячного строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Постановою нотаріуса від 26.03.2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки документ, що підтверджує право власності ОСОБА_3 на земельний пай не надано.

Апелянтом не додано до його апеляційної скарги рішення суду про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Також, ОСОБА_1 , як особою, що подає апеляційну скаргу у цій справі, не додано до апеляційної скарги доказів (рішення суду про встановлення факту родинних відносин між апелянтом та ОСОБА_3 , як рідних брата та сестри, між апелянтом та « ОСОБА_4 , як рідних сина та батька, постійного проживання апелянта із ОСОБА_1 за однією адресою постійно на день смерті останньої та, відповідно, прийняття спадщини після смерті останньої тощо) на підтвердження того, що:

- він (апелянт) є рідним братом померлої ОСОБА_3 , так як батьком ОСОБА_3 у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану зазначено « ОСОБА_4 », а у апелянта в свідоцтві про народження зазначений батьком рос. « ОСОБА_4 »;

- що ОСОБА_3 та він (апелянт) є рідними дочкою та сином « ОСОБА_4 », який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; оскільки у апелянта в свідоцтві про народження зазначений батьком рос. « ОСОБА_4 », а у витягу про народження ОСОБА_3 » зазначений батьком « ОСОБА_4 »,

- що він (апелянт) прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України 2003 року, тобто постійно проживав з останньою за однією адресою на день смерті останньої, оскільки адреси реєстрації місця проживання апелянта ( АДРЕСА_1 ) та спадкодавця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) не співпадають.

При вищевикладених обставинах, керуючись ст. 127 ч. 1, 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2011 року у цій справі залишити без руху.

Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції доказів (рішення суду про встановлення відповідного факту чи визначення додаткового строку для прийняття спадщини апелянтом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 тощо) на підтвердження того, що:

- він (апелянт) є рідним братом померлої ОСОБА_3 ,

- що ОСОБА_3 та він (апелянт ОСОБА_1 ) є рідними дочкою та сином « ОСОБА_4 », який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- він (апелянт) прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України 2003 року, тобто постійно проживав з останньою за однією адресою на день смерті останньої,

- фактичного прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , передбаченого ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, а саме: вступ ОСОБА_3 в управління або володіння спадковим майном у вигляді вищезазначеного земельного паю (утримання нею у себе правовстановлюючого документу спадкодавця (батька) на цей пай після його смерті, здача нею в оренду цього паю після смерті батька, укладення, як спадкоємцем батька, будь-якої додаткової угоди до договору оренди батька з орендарем, якщо такий взагалі існував, отримання нею орендної плати від орендаря замість батька тощо),

попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила ст. 357 ч. 4 ЦПК України.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач

Запорізького апеляційного суду М.С. Гончар