Провадження № 2/235/1189/21
Справа № 235/2757/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з 04.09.1999 року по 05.11.2012 рік. Шлюб між ними розірвано рішенням суду від 24.10.2012 року.

Від даного шлюбу є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара, навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Відповідач працює на ПАТ «ШУ «Покровське», т.№ 44210, УКТ-9 та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати дитину.

Позивачка просить суд стягувати з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , яка продовжує навчання у Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 16.05.2021 р. до закінчення навчання до 30.06.2024р.

Ухвалою суду від 23 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу), з огляду на наступне. На утримання доньки сплачував аліменти до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач має непрацездатну матір ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Вона перебуває на обліку в Покровському об`єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком в розмірі 2665,35 грн, якої звісно не вистачає для нормального існування, придбання ліків та продуктів харчування, оплати комунальних платежів, тощо. Отже, він надає своїй матері матеріальну допомогу. Вищевказане підтверджується актом з місця мешкання матері № 205 від 29.06.2021 року та довідкою ПФУ від 23.06.2021 року про розмір її пенсії.

З 30.06.2018 року за адресою місця проживання відповідач мешкає однією сім`єю та веде спільне господарство з ОСОБА_6 , що підтверджується актом з місця проживання № 196 від 25.06.2021 року. В зв`язку з цим він несе відповідні витрати на утримання сім`ї.

Згідно з довідкою з місця роботи № 6022 від 24.06.2021 року середній дохід відповідача за місяць без врахування податків та зборів складає близько вісімнадцяти тисяч гривень. Тобто, якщо позовні вимоги будуть задоволені в повному обсязі, розмір аліментів, які будуть стягуватись з нього, буде складати близько чотирьох з половиною тисяч гривень.

Відповідач не проти надавати допомогу доньці в період її навчання в університеті, не заперечує той факт, що має таку можливість, оскільки на даний момент офіційно працевлаштований та отримує певний дохід, однак, розмір такої допомоги, яку просить стягнути позивач, з огляду на вищевикладене, вважає значно завищеним.

З доданих до позову документів вбачається, що дитина навчається за рахунок бюджетного фінансування. Крім того, вона є повнолітньою та працездатною особою, що не перешкоджає їй отримувати додатковий дохід самостійно у вільний від навчання час.

Крім того, з доданих до позову документів не вбачається, що дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням в розмірі, зазначеному в позовній заяві. До позову не надано жодного документу фінансового характеру, які могли б підтвердити витрати на проживання, харчування, транспортування, тощо. В позовній заяві, з огляду на ст. 199 СК України, взагалі не зазначено на те, в зв`язку з чим повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги і чому саме у розмірі ј частки доходу.

Таким чином, відповідач визнає факт навчання дочки в університеті, у зв`язку з чим він згоден надавати матеріальну допомогу у розмірі 1/8 частини від всіх видів доходів, що з урахуванням того, що позивач також зобов`язана надавати допомогу дитині, та з урахуванням бюджетного фінансування навчання дитини, забезпечить їй необхідний та достатній рівень для навчання та існування.

Позивачка у запереченнях на відзив зазначила, що отримання аліментів у зв`язку з навчанням мають студенти як денного так і заочного відділення до досягнення ними 23 років, за законодавством України, крайнім терміном виплати аліментів є повноліття дитини (18 років). Згідно положень і 199 (навчання) СКУ, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку і сина, якщо: дитина продовжує навчання у навчальному закладі і в зв`язку з цим потребує фінансової підтримки (денна форма навчання тобто навчання дитини має бути її основним заняттям). При цьому, ключовим моментом для присудження батьківського змісту на повнолітніх дітей, є наявність доходу у платника аліментів, тобто можливість надати таку допомогу.

Той факт, що відповідач має непрацездатну матір, котрій зі слів його та складеного акту з місця мешкання його матері №205 від 29.06.2021 р. він ніби надає матеріальну допомогу, цей акт не може юридично довести факт надання постійної матеріальної допомоги матері. ОСОБА_5 мешкає у власній квартирі з пічним опаленням, вугільну норму отримує від вугільного підприємства безкоштовно, комунальні платежі це вода та світло за лічильником. Щодо придбання ліків, до відзиву не надано жодного документу котрий підтверджує систематичне вживання їх для нормального існування. До теперішнього часу вона не використала своє право й не звернулась до суду з позовом до своїх працездатних синів ОСОБА_7 , 1973 р.н. та ОСОБА_3 , 1978 р.н. щодо стягнення аліментів на її утримання й рішення суду також відсутнє.

З 17.06.2021 р. відповідно до п.1.4.ст22 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивачці назначено виплату допомоги по безробіттю.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що витрачає кошти на гуртожиток 6241 гривень на рік, два рази в місяць донька приїжджає додому, вартість квитка в одну сторону 200 гривень, в майбутньому треба бути купляти книжки, також донька повинна відвідувати театри та кінотеатри. Загалом на місяць на утримання доньки треба близько 4000 гривень. Стипендія складає 1168 гривень.

Відповідач до судового засідання не з`явився. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, вважав, що вони повинні бути задоволені частково в розмірі 1/8 частини від заробітку відповідача, оскільки позивачкою не надано доказів витрат, які вона несе у зв`язку з навчанням доньки.

Суд, вислухавши позивачку, представник відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 07.09.1999 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_9 (а.с.4). Шлюб розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду 24.10.2012 року (а.с.5).

ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , у свідоцтві про народження батьками зазначені: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_10 (а.с.6).

Відповідно до довідки Дніпропетровського національного університету імені ОСОБА_11 є студенткою 1 курсу денної форми навчання гр. УУ20 факультету української й іноземної філології та мистецтвознавства ДНУ. Зарахована на 1 курс від 04.09.2020 року № 838с. Термін навчання з 15.09.2020 р. по 30.06.2024 р. (а.с.7).

ОСОБА_10 уклала шлюб 18.03.2017 року з ОСОБА_12 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_13 .

Згідно акту від 29.06.2021 року ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , пенсіонерка, має невелику пенсію, син надає матеріальну допомогу. Розмір пенсії ОСОБА_5 - 2665,35 гривень, що підтверджується довідкою виданою Покровським об`єднаним управлінням ПФУ. ОСОБА_3 проживає з ОСОБА_6 , як чоловік та дружини у цивільному шлюбі, про що зазначено у акті від 25.06.2021 року. З заробітної плати ОСОБА_3 утримувались аліменти по травень 2021 року, сума яких змінювалась у зв`язку з розміром нарахованої заробітної плати, що підтверджується довідкою від 24.06.2021 року.

ОСОБА_3 працює у ПАТ «ШУ «Покровське» з 6.06.2018 року.

ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітна Покровському міському центрі зайнятості з 17.06.2021 року та отримує допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Згідно положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачкою заперечується факт надання відповідачем допомоги своїй матері, проте відповідно частини 1 статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відсутність рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання непрацездатної матері не свідчить про те, що така допомога не може надаватися і без відповідного рішення суду.

Донька сторін - ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання, тому факт потреби останньої у матеріальній допомозі є беззаперечним. Але, суд вважає, що розмір аліментів у вигляді ј частини всіх видів заробітку на утримання повнолітньої доньки, є невиправдним та не обґрунтованим, оскільки, враховуючи дохід відповідача, потребу саме в такому розмірі аліментів в судовому засіданні не доведено. Належних доказів витрат, понесених на навчання, суду не надано. Разом з тим, не заперечується сторонами, що донька сторін дійсно навчається у місті Дніпро, тому суд вважає, що вона потребує певної матеріальної допомоги від батьків. При цьому, суд зазначає, що надання матеріальної допомоги доньці, яка продовжує навчання, є обов`язком обох батьків.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та визначаючи аліменти в розмірі 1/7 частини від доходу відповідача, що підлягають стягненню на утримання повнолітньої доньки, що навчається, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, працює, наявність інших утриманців, а отже має можливість приймати участь в матеріальному забезпеченні повнолітньої доньки, яка навчається та потребує матеріальної допомоги.

Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

ОСОБА_4 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому аліменти повинні бути стягнуті 16.05.2021 року.

Відповідно до статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн, оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.6, 182, 191, 199-201 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , яка продовжує навчання у Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара, у розмірі 1/7 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 16 травня 2021 року, на період навчання до 30 червня 2024 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 . Адреса: АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 . Адреса: АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_2 .

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 01.09.2021 року.

Суддя Хмельова С.М.