Номер провадження: 22-ц/813/2956/21
Номер справи місцевого суду: 522/3714/20
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справи Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: Князюка О.В.

Суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства міжнародного аеропорту «БОРИСПІЛЬ» про скасування наказу щодо застосування дисциплінарного стягнення,-

ВСТАНОВИЛА:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 04.03.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Державного підприємства міжнародного аеропорту «БОРИСПІЬ» та просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Генерального директора ДП Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 31.10.2019 року №11-07/1-2225/п «щодо застосування дисциплінарного стягнення» про оголошення догани ОСОБА_1 начальнику комплексу аеродромно-технічного забезпечення та наземного обслуговування;

- опублікувати в Віснику аеропорту ДП МА «Бориспіль», паперовому інформаційному листку Державного підприємства міжнародного аеропорту «БОРИСПІЬ» рішення суду не пізніше одного місяця після набрання рішення законної сили;

- стягнути з Державного підприємства міжнародного аеропорту «БОРИСПІЬ» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі щорічної винагороди за підсумками року, передбаченому Колективним договором на 2014 рік;

- стягнути з Державного підприємства міжнародного аеропорту «БОРИСПІЬ» на користь ОСОБА_1 суму судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач вважає оскаржуваний наказ незаконним і таким, що винесений з недостатньої фаховості голови комісії, яка проводила службове розслідування. Повна некомпетентність голови комісії сприяла формуванню рекомендації для Генерального директора щодо застосування дисциплінарного покарання. Позивач вказує, що не вчиняв жодних дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконував всі посадові обов`язки, визначені Посадовою інструкцією. Вказує, що його не ознайомлювали ні з заявою про проведення службового розслідування, ні з актом складеним за результатами проведеного службового розслідування, що є грубим порушенням його прав. У зв`язку з незаконним притягнення до відповідальності, позивач був позбавлений виплати винагороди за підсумками року, яку просить стягнути.

Короткий зміст рішення першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства міжнародного аеропорту «БОРИСПІЛЬ» про скасування наказу щодо застосування дисциплінарного стягнення було відмовлено.

Вимоги та доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 28.07.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до вимог якої позивач просить суд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2020 року скасувати, та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства міжнародного аеропорту «БОРИСПІЛЬ» про скасування наказу щодо застосування дисциплінарного стягнення.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з неповним з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до ухвалення помилкового рішення.

ОСОБА_1 не погоджується з висновками суду про те, що ним було надано пояснення з приводу службової перевірки, та вважає вказане таким, що не відповідає дійсності. Так, позивач зазначає, що дійсно 03.09.2019 року надав на ім`я генерального директора ОСОБА_2 пояснювальну записку, але вона стосувалася колективного звернення за номером М-118 від 02.09.2020 року у якому взагалі не було зазначено про порушення з боку ОСОБА_1 вимоги п. 4.29 Посадової інструкції та ним саме надані пояснення, які стосуються зовсім інших обставин.

Судом, при ухвалені рішення не надано відповідної правової оцінки стосовно того, що y акті зазначено про порушення з мого боку, а саме вказано, «...що відповідно до розпорядження від 21.05.2019 № 42-08-20, виданого ОСОБА_1 в період з 11.06. 14.06.2019р. провести перевірку виконання нормативів водіями пожежних автомобілів перевіряючий (інструктор з виробничої підготовки навчального центру ОСОБА_3 ) повинен знаходитися у кабіні з секундоміром». Дані твердження не відповідають дійсності в повному обсязі, що підтверджується текстом розпорядженням від 21.05.2019 № 42-08-20 (знаходиться в матеріалах діла), у якому зазначено зовсім інша інформація.

Також, хибність тверджень ОСОБА_4 (який відповідно до вищезазначеного розпорядження був Головою комісії) та ОСОБА_5 (член комісії), підтверджується Актом про проведення перевірки виконання нормативів водіями САР та ПЗП № 96-26-77 вiд 26.06.2019 р. (знаходиться в матеріалах діла) відповідно до якого перевірка пройдена задовільно. При цьому ні один з члені комісії не зазначив в Акті про проведення перевірки виконання нормативів водіями САР та ПЗП № 96-26-77 від 26.06.2019 р. про будь-які порушення.

З урахуванням того, що ані позивачем, ані інструктором з виробничої підготовки навчального центру ОСОБА_3 не були надані пояснення стосовно зазначених фактів та порушень, апелянт вважає, що вони не повинні були враховуватися судом як докази при постановленні рішення.

Апелянт звертає увагу суду на той факт, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Письмові пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих працівникові для захисту своїх законних прав та інтересів, спрямованих проти безпідставного застосування стягнення. Зазначені ним порушення зі сторони відповідача стосовно відмови в можливості ознайомитися з матеріалами зазначеного Акту на підставі того, що відповідно до ЗУ «України «Про інформацію, даний документ містить інформацію з обмеженим доступом конфіденційною, таємною містить службову інформацію, судом взагалі були проігноровані. Hе враховані судом та не надана правова оцінка таким фактам порушення боку відповідача, як: - посилання відповідача на Посадову Інструкцію, яка є нікчемною, виходячи із несумісності її з діючою структурую Підприємства затвердженого наказом від 16.09.2019 за номером 01- 07.1-26 з додатком 2, в п.3.13 якої є посилання на підпорядкування головному інженерові, посада якого відсутня в діючій Структурі на момент винесення догани;

- проведення службового розслідування без участі позивача та відмова в ознайомленні його результатами є грубим порушенням прав;

- порушення Порядку «Проведення службового розслідування ДП МА «Бориспіль». а саме, при проведенні службового розслідування апелянту не надали можливості в повному обсязі інформацію для захисту своїх прав та ділової репутації.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справ

20 листопада 2020 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ДП «МА «Бориспіль».

Відповідач вважає рішення суду першої інстанції законним, та просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2020 року залишити без змін.

Щодо доводів позивача про відсутність підстав для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідач зазначає, що доводи апелянта є необґрунтованими з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_3 (арк. 41 Акту службового розслідування) та пояснення ОСОБА_1 186-189 Акту службового розслідування).

Вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалене на основі повного та всебічного з`ясування обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач, просить суд також застосувати строк позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 , які ним були пропущені.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства міжнародного аеропорту «БОРИСПІЛЬ» про скасування наказу щодо застосування дисциплінарного стягнення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.08.2021 року справу було призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції; і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що колектив Служби аварійно-рятувального та протипожежного забезпечення польотів ДП МА «Бориспіль» звернувся 02.09.2019 року до генерального директора та голови професійної спілки працівників ДП МА «Бориспіль» з листом, яким повідомлено про неправомірні дії начальника комплексу аеродромно-технічного забезпечення та наземного обслуговування ОСОБА_1 (т.2 а.с.24-31).

Наказом Державного підприємства Міжнародний аеропорт «Бориспіль» №01-07/1.1-35 від 10.09.2019 року створено комісію для проведення службового розслідування (т.2 а.с.22).

За результатами проведеного службового розслідування створена комісія склала Акт №32-23-2 від 09.10.2019 року, згідно якого з семи пунктів вказаних у колективному зверненні комісія дійшла висновку про порушення щодо одного, а саме при проведенні перевірки виконання нормативів водіями пожежних автомобілів перевіряючий (інструктор з виробничої підготовки навчального центру ОСОБА_3 ) знаходився в кабіні пожежної машини з секундоміром, без відповідної підготовки та спецекіпіровки, за вказівками ОСОБА_1 (т.2 а.с.9-19).

До акту відповідачем додано всі письмові пояснення та докази, що підтверджують висновки комісії, викладені в Акті від 09.10.2019 року.

Згідно п. 4.29 Посадової інструкції №29-05/2-13 від 16.01.2018 року, із змінами від 24.04.2019 року Начальника комплексу аеродромно-технічного забезпечення та наземного обслуговування, начальник дотримується та контролює виконання підлеглими працівниками «Правил про внутрішній трудовий розпорядок працівників підприємства», дотримується вимог трудового законодавства, законодавства з питань мобілізаційної підготовки, цивільного захисту, охорони праці, санітарних норм (т.2 а.с.114-125).

Відповідно до п. 1.11 Положення про службу аварійно-рятувального та протипожежного забезпечення польотів від 21.02.2018 року №29-05-24, служба в питаннях підготовки особового складу, ліквідації надзвичайних ситуацій та гасіння пожеж керується авіаційними правилами та нормативно-правовими актами МВС та ДСНС України (т.2 а.с.129-139).

Пунктом 3.2.5 Правил безпеки праці в органах і підрозділах МНС України, затвердженого наказом МНС України від 07.05.2007 року №312, рух пожежного автомобіля дозволяється тільки при зачинених дверях кабіни та кузова. Забороняється присутність в автомобілях сторонніх осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що комісією, на підставі повно досліджених зібраних доказів, встановлено порушення ОСОБА_1 вимог законодавства та трудової дисципліни.

Наказом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» №11-07/1-2225/П від 31.10.2019 року ОСОБА_1 начальнику комплексу аеродромно-технічного забезпечення та наземного обслуговування, у зв`язку з порушенням вимог пункту 4.29 Посадової інструкції начальника комплексу аеродромно-технічного забезпечення та наземного обслуговування №29-05/2-13 від 16.01.2018 року, відповідно до ст. 147 КЗпП України оголошено догану (т.1 а.с.6, т.2 а.с.8).

На зворотній стороні наказу наявна відмітка ОСОБА_1 про ознайомлення з наказом 31.10.2019 року (т.2 а.с.8 на звороті).

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Перевірка обставин наведених у колективному звернення та встановлення порушень відбулося за результатами проведеної службової перевірки та висвітлено в Акті від 09.10.2019 року, наказ про застосування дисциплінарного стягнення видано 31.10.2019 року, тобто в межах місячного строку.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши пояснення заявника та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення Приморського районного суду м. Одеси відповідає в повній мірі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, дата ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення. Ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно із статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи за результатами службового розслідування оформлено Акт про результати службового розслідування від 09.10.2019 № 36-26-2 (далі - Акт службового розслідування). В ході службового розслідування були перевірені обставини, що викладені у зверненні працівників служби аварійно рятувального та протипожежного забезпечення польотів, встановлено, зокрема, порушення Позивачем пункту 4.29 Посадової інструкції начальника комплексу аеродромно-технічного забезпечення та обслуговування, що підтверджується наступними обставинами.

Розпорядженням начальника комплексу АТЗ та НО ОСОБА_1 3 метою проведення позапланової службової перевірки виконання нормативів CAP та ПЗП створено комісію (далі Розпорядження) (арк. 42 Акту - службового розслідування). Відповідно до зазначеного розпорядження перевірка здійснювалася в період з 11.06.2019 року по 14.06.2019 року.

Під час проведення службового розслідування було отримано письмові пояснення від начальника служби аварійно-рятувального та протипожежного забезпечення польотів ОСОБА_5 , водія пожежного автомобіля служби аварійно-рятувального та протипожежного забезпечення польотів ОСОБА_6 , інструктора з виробничої підготовки забезпечення навчального та центру комплексу наземного аеродромно-технічного обслуговування ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 в своiх поясненнях (арк. 27-28 Акту службового розслідування) зазначив, що в період з 01.06.2019 по 14.06.2019 року відповідно до Розпорядження здійснювалася перевірка руху автотранспорту (пожежних автомобілів) по ЗПС 1 та ЗПС 2 (примітка: ЗПС - злітно-посадкова смуга). Позивачем в склад комісії було включено ОСОБА_3 , знаходження якого без екіпіровки та допуску до спецтранспорту в кабіні пожежного автомобіля під час виконання тренувань максимально наближеними до реальних є порушенням правил техніки безпеки. Проте не Зважаючи на зауваження ОСОБА_5 . Позивач вимагав знаходження ОСОБА_3 .

ОСОБА_6 в своїх письмових поясненнях (арк. 38-39 Акту службового розслідування) зазначив, що відповідно до Розпорядження протягом 4-ох змін здійснювались контрольні перевірки руху автотранспорту по ВПП. Позивачем був наданий контролер ОСОБА_7 без екіпіровки та допуску до спецтранспорту, знаходження якого в кабіні пожежного автомобіля під час учбових тренувань є порушенням правил техніки безпеки. Проте, незважаючи на попередження ОСОБА_5 . Позивач вимагав виконання його вимог відносно знаходження сторонньої особи в кабiнi спецавтотранспорту.

В своiх поясненнях ОСОБА_3 (арк. 41 Акту службового розслідування) зазначив, що на виконання розпорядження він знаходився в пожежному автомобілі і за допомогою секундоміра здійснював замір часу виконання нормативу. Його перебування в кабіні спецавтотранспорту було погоджено з Позивачем.

В своїх поясненнях Позивач по суті вчиненого порушення не надав жодних пояснень (арк. 186-189 Акту службового розслідування), проте вказані пояснення надані саме з приводу звернення працівників САР від 02.09.2019 року саме на підставі якого було здійснено службове розслідування та складено Акт.

Вищевказане спростовує доводи апелянта щодо порушення відповідачем статті 149 КЗпП України.

Пунктом 1.4 Посадової інструкції начальника комплексу аеродромно технічного забезпечення та наземного обслуговування від 16.01.2018 №29-05/2-13 (далі Посадова інструкція) (арк. 106-120 Акту службового - розслідування) встановлено, що начальнику комплексу AT3 та HO підпорядковується персонал, в тому числі, служби аварійно-рятувального та протипожежного забезпечення польотів. Відповідно до Посадової інструкції начальник комплексу аеродромно технічного забезпечення та наземного обслуговування: повинен знати законодавство України в частині, що стосується, нормативні акти, які регламентують виробничо-господарську діяльність підприємства.

- повинен знати постанови, розпорядження, накази, положення, інструкції та інші керівні матеріали та нормативні документи стосовно діяльності підприємства (пункт 3.4.); - повинен знати трудове законодавство та законодавство охорони праці (пункт 3.17); з питань зобов`язаний дотримуватися та контролювати виконання підлеглими працівниками «Правил про внутрішній трудовий розпорядок працівників підприємства», дотримуватися вимог трудового законодавства, законодавства 3 питань мобілізаційної підготовки, цивільного захисту, охорони праці, санітарних норм (пункт 4.29);

-несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання посадових обов`язків, бездіяльність, перевищення повноважень, неприйняття рішень, що входять у сферу його компетенції законодавством про працю України (пункт 6.11).

Таким чином, Позивач повинен знати законодавство в галузі цивільного захисту, охорони праці та нормативні документи стосовно діяльності підприємства, а також зобов`язаний дотримуватися і контролювати їх виконання підлеглими працівниками.

Відповідно до пункту 1.11 Положення про службу аварійно-рятувального та протипожежного забезпечення польотів від 21.02.2018 № 29-05-24 (арк. 122 Акту службового розслідування), служба в питаннях підготовки особового складу, ліквідації надзвичайних ситуацій та гасіння пожеж керується авіаційними правилами та нормативно-правовими актами МВС та ДСНС України. Пунктом 3.2.5 Правил безпеки праці в органах і підрозділах МНС України, затвердженого наказом МНС України від 07.05.2007 №312, передбачена пряма заборона перебування в пожежному автомобілі сторонніх осіб.

Таким чином, вказані обставини свідчать про порушення Позивачем вимог п. 4.29 Посадової інструкції, оскільки під час виконання трудових обов`язків він не дотримуватися вимог законодавства з питань цивільного захисту та охорони праці. Про порушення вимог чинного законодавства та загрозу життю та здоров`ю працівника підприємства, ОСОБА_8 повідомлялось ОСОБА_1 , але останній, використовуючи керівний вплив примусив виконати свою вказівку. Під час проведення перевірки інструктор з виробничої підготовки навчального центру ОСОБА_3 , всупереч вимогам пункту 3.2.5 Правил безпеки праці в органах і підрозділах МНС України, перебував в пожежному автомобілі без відповідної підготовки та спецекіпіровки.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що комісією, на підставі повно досліджених зібраних доказів, встановлено порушення ОСОБА_1 вимог законодавства та трудової дисципліни.

Наказом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» №11-07/1-2225/П від 31.10.2019 року ОСОБА_1 начальнику комплексу аеродромно-технічного забезпечення та наземного обслуговування, у зв`язку з порушенням вимог пункту 4.29 Посадової інструкції начальника комплексу аеродромно-технічного забезпечення та наземного обслуговування №29-05/2-13 від 16.01.2018 року, відповідно до ст. 147 КЗпП України оголошено догану (т.1 а.с.6, т.2 а.с.8).

На зворотній стороні наказу наявна відмітка ОСОБА_1 про ознайомлення з наказом 31.10.2019 року (т.2 а.с.8 на звороті).

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Перевірка обставин наведених у колективному звернення та встановлення порушень відбулося за результатами проведеної службової перевірки та висвітлено в Акті від 09.10.2019 року, наказ про застосування дисциплінарного стягнення видано 31.10.2019 року, тобто в межах місячного строку.

Згідно ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Посилання позивача на те, що він не надав пояснення спростовуються матеріалами справи, адже він надсилав пояснювальну записку на ім`я генерального директора ОСОБА_2 (т.2 а.с.194-197).

Статтею 150 КЗпП України закріплено, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

ОСОБА_1 скористався положеннями ст. 150 КЗпП України, втім суд як першої так і апеляційної інстанції не знайшов підстав для скасування оспорюваного наказу.

Вимоги про здійснення публікації в офіційному віснику відповідача є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на конституційну закріплену свободу слова, яка передбачає і відсутність змушення публікувати якусь конкретну інформацію. Крім того, рішення суду розміщуються в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є відкритим, тобто інформація є загальнодоступною.

Відповідно до п.3.3. Положення про виплату працівникам підприємства винагороди за підсумками роботи за рік, додаток 9 до Колективного договору на 2014 рік, виплата винагороди працівникам підприємства здійснюється на підставі наказу по підприємству, керівнику підприємства наказу Міністерства інфраструктури України (т.1 а.с.40).

Як вказує відповідач такого Наказу за 2019 рік по підприємству не видавалося, позивач зворотного не довід, у зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача щорічної винагороди за підсумками року задоволенню не підлягає.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Щодо строків звернення до суду, варто відзначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, застосування строків звернення до суду не є необхідним, тому судом першої інстанції було вірно не застосовано такі строки.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. '

З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено з дотриманням вимог процесуального права. У зв`язку з зазначеним, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Резолютивна частина

У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні даного позову, підстави стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати у цій справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках передбачених п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Князюк

Судді: А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе