Справа № 317/3543/20
Провадження № 2/317/273/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Яркіної С.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов вказаний позов, в обґрунтування якого позивачка зазначила, що вона є власником земельної ділянки, загальною площею 8,5379 га, яка розташована на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, з кадастровим номером :02:001:0005 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 21 грудня 2011 року між позивачкою та відповідачкою укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого земельна ділянка за кадастровим номером № :02:001:0005 загальною площею 8,54 га і яка розташована на території Веселівській сільській раді передана в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивачка стверджує, що з моменту укладення договору оренди земельної ділянки з боку відповідача постійно (систематично) порушуються обов`язки орендаря, визначені Законом України «Про оренду землі» та умовами договору, а саме: орендарем не сплачується орендна плата за час користування земельною ділянкою, на неодноразові звернення до орендаря з вимогою належного виконання обов`язків відповідач не реагує та не виконує належним чином своїх обов`язків (не припиняє порушення прав), що свідчить про істотні порушення права власника земельної ділянки. Крім того, на її думку, умови договору не відповідають вимогам законодавства в частині визначення орендної плати, у визначеному порядку не здійснюється обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції. Вважає, що зазначені обставини дають підстави позивачці як орендодавцю для реалізації свого права щодо розірвання договору оренди в судовому порядку.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не з`явилась, її представник - адвокат Турчинський М.І. надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Раніше представником позивача надавались до суду письмові пояснення, відповідно до яких він наголошує на тому, що розписка про отримання грошових коштів, яка долучена до відзива відповідача, не може свідчити про належне виконання з боку орендаря своїх обов`язків за договором оренди.

Відповідачка ОСОБА_2 до суду не з`явилась, її представник - адвокат Василега І.М. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Крім того, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та ухвалити рішення на підставі письмових доказів у справі.

Раніше відповідачка надала до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що вона повністю заперечує факт наявності заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 21 грудня 2011 та зазначає, що факт отримання позивачкою орендної плати за договором підтверджується розпискою, написаною особисто позивачкою та за її бажанням щодо отримання орендної плати за договором оренди землі наперед. Зауважує, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів щодо неодноразовості, систематичності дій відповідача з несплати орендної плати, а тому позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Представник третьої особи до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Раніше надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Пояснень на позовну заяву до суду не надавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 8,54 га, яка розташована на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер :02:001:0005, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 061749, виданого на підставі розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 02.10.2003.

21 грудня 2011 між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого, земельна ділянка за кадастровим номером № :02:001:0005, загальною площею 8,54 га, яка розташована на території Веселівській сільській раді, передана в строкове платне користування на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0005, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,5379 га, яка розташована на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, яка належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 , перебуває в оренді у відповідачки ОСОБА_2 , дата державної реєстрації права в державному реєстрі - 18.02.2016 № 13359685 в Запорізькому районному управлінні юстиції Запорізької області.

Відповідно до п. 9 спірного договору оренди землі від 21.12.2011, орендна плата вноситься орендарем у формі та в розмірі 500 грн. за рік.

Згідно з п. 11 спірного договору оренди землі від 21.12.2011, розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; збільшення розмірів грошової оцінки земельної ділянки; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. В разі зміни орендної плати на вимогу однієї із сторін, зацікавлена сторона повинна повідомити про те іншу сторону не пізніше ніж за один сільськогосподарський рік.

Пунктом 33 спірного договору оренди землі від 21.12.2011 визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: - взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 35 спірного договору оренди землі від 21.12.2011, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

В матеріалах справи міститься копія розписки позивача про те, що ОСОБА_1 отримала орендну плату за користування землею за 49 років в розмірі 40 тисяч гривень.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною першою статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Водночас у п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі ст.ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонам.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Однак, відповідачем була надана суду копія розписки, згідно з якою позивачка фактично виявила волю на отримання орендної плати наперед, а орендар вчинив дії - сплатив на користь орендодавця орендну плату у розмірі 40000,00 грн. за майбутній період користування земельною ділянкою, який визначений договором оренди землі - 49 років. Вказана розписка орендодавця і дії орендаря за обставинами цієї справи свідчать про погодження сторонами порядку сплати орендної плати за майбутні періоди, оскільки така домовленість не суперечить умовам договору оренди з приводу форм та способів внесення орендної плати.

Судом встановлено, що позивачка факт написання розписки не оспорює, як не оспорює й отримання грошових коштів в розмірі 40000,00 грн. за надання земельної ділянки в оренду, що спростовує доводи представника позивача щодо того, що розписка не відповідає умовам договору та в ній не зазначено кому і на підставі чого та за яке саме орендне майно передані грошові кошти.

Згідно зі ст. 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Звертаючись із вказаним позовом, позивач як на підставу для розірвання договору оренди землі від 21 грудня 2011 року посилалася саме на систематичну несплату орендної плати.

Договір оренди земельної ділянки від 21 грудня 2011 року, укладений між позивачем та відповідачем, є правомірним, діючим, не розірваним сторонами у встановленому законом порядку; земельна ділянка використовується за призначенням, з орендного користування відповідача не вибувала, орендна плата сплачувалася належним чином.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачкою у цій справі не доведено істотного порушення орендарем умов договору, позбавлення її права на те, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди (ст. 651 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позовні вимоги позивача про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі задоволенню не підлягають.

Керуючись Законом України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України, ст.ст. 509, 525, 526, 626, 629, 651 ЦК України, ст.ст. 13, 77, 81, 141, 258, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50) про розірвання договору оренди земельної ділянки - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Яркіна