Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2021 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Питель О.В.,

секретар судового засідання Гусєв Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 125/1796/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Барського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. У позовній заяві вказала, що 03.09.2006 вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через несумісність характерів. Позивач зазначає, що на даний час у неї є троє дітей від іншого чоловіка, з яким вона бажає укласти шлюб. Даний шлюб з відповідачем існує формально. Перебування у шлюбі вважає за недоцільне, тому просить ухвалити рішення, яким розірвати між ними шлюб.

У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу за його відсутності.

З огляду на положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та відповідача, ураховуючи, що вони скористалися своїми процесуальними правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяви позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

03.09.2006 у поліцейському відділку Техліс, Вах. Кантт. Техсіл Таксіла, район Равалпінді, квартал Іслампула, місто Каунсіл Лаб Тату зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб (а.с. 4-5, 6-7).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується даними копії паспорта серії НОМЕР_2 . місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 є громадянином Пакистану, що підтверджується даними копії тимчасової посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 , що була видана відповідачеві 26.02.2008, дійсна - безстроково, місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 496 ЦПК України, іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право", правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання (ч. 2).

Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним (ч. 3).

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про міжнародне приватне право", особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Положеннями ч. 1 ст. 62 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що вибір права, передбачений частиною другою статті 60 цього Закону, має бути здійснений у письмовій формі або явно випливати з умов шлюбного договору. Угода сторін про вибір права, що укладена в Україні, має бути нотаріально посвідчена.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про міжнародне приватне право", припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

З огляду на викладене, судом було встановлено, що особистим законом позивача є право України, особистим законом відповідача - право Пакистану, відтак, у сторін відсутній спільний особистий закон подружжя. Керуючись положеннями ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право", суд вважає, що з питання розірвання шлюбу між сторонами слід керуватися правом України, як правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, оскільки і позивач, і відповідач все ще мають місце проживання у цій державі.

Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин. Подальше існування сім`ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім`ї.

Згідно з ст. 112 СК України, суд, з`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, які полягають у тому, що сімейні стосунки між сторонами не склалися, у сторін відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім`ї, ураховуючи причини розірвання шлюбу, вважає, що нема підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Згідно з ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд ураховує думку позивача, яка просила судові витрати не стягувати з відповідача та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного та ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.06.2006 у поліцейському відділку Техліс, Вах. Кантт. Техсіл Таксіла, район Равалпінді, квартал Іслампула, місто Каунсіл Лаб Тату, Ісламська Республіка Пакистан.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище " ОСОБА_1 ".

Судові витрати залишити без відшкодування.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Суддя