Справа № 346/5381/18
Провадження № 22-ц/4808/1203/21
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

31 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 травня 2021 року під головуванням судді Беркещук Б.Б. у м. Коломия у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 травня 2021 року задоволено позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вирішено в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 05/07/14-05с від 30.11.2007 року в розмірі 2 069 547,10 грн., що складається із: заборгованості за кредитом - 37 358,70 дол. США, що по курсу НБУ 25,790790 на 17.10.2016 р., в гривневому еквіваленті становить 963 510,38 грн.; відсотків за користування кредитом - 40 474,97 дол. США, що по курсу НБУ 25,790790 на 17.10.2016 р., в гривневому еквіваленті становить 1 043 804,08 грн.; заборгованості за комісією по обслуговуванню кредиту - 13 851,62 грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 48 381,02 грн., звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом Договору іпотеки від 30.11.2007 року, який укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Маркеловою І.М. та зареєстрований за номером Д-1026, а саме: житловий будинок, загальною площею 187, кв.м., житловою площею 115,5 кв.м., зазначений в генплані літерою «А» та наступні господарські будівлі і споруди: дві літні кухні - «Б, К», два сараї - «В, Г», два гаража - «Д, JI»; підвал - «З» і криниця «№1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки: загальною площею 0,2500 гектарів, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:006:0046, що знаходиться Івано-Франківська обл., Коломийський район, с. Спас, та загальною площею 0,2531 гектарів, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:006:0047, що знаходиться Івано-Франківська область, Коломийський район, с. Спас, шляхом продажу на прилюдних торгах у процедурі виконавчого провадження за початковою ціною продажу, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» судовий збір в розмірі 1 762 грн.

Ухвалено, що рішення суду не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 безпосередньо до апеляційного суду подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга подана 05 липня 2021 року, тобто з пропуском установленого статтею 354 ЦПК України строку, і апелянтом заявлено клопотання про поновлення цього строку. Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що оскаржуване рішення суду представником апелянта отримано 04 червня 2021 року.

Крім того, апелянт не сплатив судовий збір та заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у зв`язку із його незадовільним майновим станом.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 липня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційна скарга залишена без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 356 ЦПК України та несплати судового збору.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за номером 653 копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянт отримав 25 липня 2021 року, однак по цей час недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно ч. 6, 7, ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності), а також документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що до такої не долучено доказів, що підтверджують отримання 04 червня 2021 року копії оскаржуваного судового рішення та апелянтом не долучено такі на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Також ОСОБА_1 не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги судом було відмовлено, оскільки єдиною підставою для звільнення від сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану (постанова Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі № 338/158/19 (провадження № 61-11548св20). При цьому, питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5 Закону України «Про судовий збір», або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5 Закону України «Про судовий збір», є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року в у справі №0940/2276/18, провадження № 11-336апп20).

Заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовував скрутним матеріальним становищем.

Будь-яких доказів на підтвердження незадовільного майнового стану ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Так, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення Європейського суду з прав людини «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, рішення Європейського суду з прав людини «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 25 липня 2005 року).

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Отже, особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України встановлено, що станом на 31.08.2021 відсутні відомості щодо зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України сплаченого ОСОБА_1 судового збору в розмірі 2 643,00 грн за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення.

За таких обставин апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України слід визнати неподаною та повернути.

При цьому колегія суддів зазначає, що визнання неподаною та повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 не є позбавленням його права доступу до суду у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вказане не перешкоджає повторному зверненню з апеляційної скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

На підставі наведеного та керуючись ст. 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 травня 2021 року визнати неподаною та повернути.

Ухвала набирає законної сили з часу постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.В. Бойчук

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський