ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«26» серпня 2021 року м. Херсон

Справа № 766/7565/16-ц

Провадження № 22-ц/819/1393/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Семиженка Г. В.
секретарЛитвиненко В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Правекс Банк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С. І. від 20 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Правекс Банк» звернулося до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06 квітня 2005 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №07006-008/05Р, за умовами якого Банк надав останній грошові кошти у розмірі 16 150,00 дол. США зі сплатою 12 % річних зі строком користування кредитом до 06 квітня 2023 року.

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 90,00 дол. США щомісяця до 10-го числа наступного місяця.

Відсотки за користування кредитом, відповідно до п. 4.2 кредитного договору, підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії кредитного договору (повернення кредиту), зазначеного в п.1.2 кредитного договору.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів кредитодавця на випадок порушення зобов`язання ОСОБА_1 , як позичальником, 06 квітня 2005 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, пунктом 1.1 якого передбачено, що поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань позичальником за кредитним договором.

04 січня 2006 року з метою реструктуризації поточної заборгованості за кредитним договором між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору.

Позивач зазначав, що станом на 27 травня 2016 року ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом належним чином не виконуються, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 22 251,39 дол. США, у тому числі: заборгованість за кредитом - 10 017,96 дол. США; заборгованість за процентами - 5 047,65 дол. США; неустойка (пеня) за кредитом - 4 230,75 дол. США; неустойка (пеня) за процентами - 2 955,03 дол. США.

Просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором №07006-008/05Р від 06 квітня 2005 року у розмірі 16 614,99 дол. США : заборгованість за кредитом - 10 017,96 дол. США, процентами - 5 047,65 дол. США, неустойку ( пеню) -1 549,38 дол. США та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 квітня 2021 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Правекс Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що суд першої інстанції невірно витлумачив положення кредитного договору - п.4.4 та помилково вважав строк користування кредитом припиненим, оскільки Банк письмово не повідомляв боржника про припинення кредитного договору, строк дії якого - до 06 квітня 2020 року; в матеріалах справи наявні вимоги Банку на адресу позичальника і поручителя про сплату заборгованості, які надіслані на адресу останніх 20 серпня 2015 року; враховуючи п. 4.1 Договору поруки, порука припиняється 06 квітня 2023 року, тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 зазначає, що доводи скарги спростовуються матеріалами справи, а апелянт спотворює фактичні обставини справи та посилається на правові позиції, які до спірних правовідносин не можуть бути застосовані, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судове засідання апеляційного суду сторони та їх представники не з`явилися, належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи, докази чого наявні в матеріалах справи, від представників позивача та відповідачів надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому колегія суддів вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін , в порядку, визначеному ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ «Правекс Банк», суд першої інстанції, беручи до уваги клопотання відповідачів про застосування строку позовної давності, виходив з того, що внесення чергового платежу останній раз відбулось 30.08.2012 року, в той час, як з урахуванням змісту п. 4.4 Договору, до суду позивач звернувся лише у липні 2016 року, що з урахуванням змісту п.4.4 Кредитного договору - зі спливом строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 06 квітня 2005 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №07006-008/05Р, а 04 січня 2006 року додаткову угоду до нього, за умовами якого Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 16 150,00 дол. США зі сплатою 12% річних строком з 06 квітня 2005 року по 06 квітня 2020 року /а. с. 11-17.,18-25/.

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 90,00 дол. США щомісяця до 10-го числа наступного місяця.

Згідно п. 4.2 кредитного договору, відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії кредитного договору (повернення кредиту), зазначеного в п.1.2 кредитного договору (06 квітня 2020 року).

У п. 4.4. Договору сторони погодили, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків більше 10 календарних днів за користування кредитом, строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного договору (до 06.04.2020 року), припиняється достроково, на 11-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування грошовими коштами Банк письмово повідомляє Позичальника.

06 квітня 2005 року між позивачем та ОСОБА_2 , з метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів позивача, як кредитодавця, на випадок порушення зобов`язання ОСОБА_1 як позичальником, 06 квітня 2005 року між ПАТ «Правекс Банк» і ОСОБА_2 укладено договір поруки, пунктом 1.1 якого передбачено, що поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань позичальником за кредитним договором /а. с. 26-28/.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за вказаним Кредитним договором станом на 27 травня 2016 року рахується заборгованість: по кредиту- в сумі 11 970 дол. США, по відсоткам - 4953,59 дол. США, пеня по відсоткам- 11 дол. США., по кредиту -7 дол. США, останній платіж здійснено позичальником по кредиту -30.08.2012 року в сумі 96,04 дол. США, по відсоткам -27.08.2012 року в сумі 113,22 дол. США (а.с.9-10).

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до пункту 4.1, 4.2 Договору позичальник зобов`язався погашати заборгованість по кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) рівними частинами в сумі 90 дол. США щомісячно до 10 числа наступного місяця.

Згідно пункту 4.4 Кредитного договору сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у позичальника прострочення по погашенню заборгованості по кредиту і сплаті процентів за користування грошовими коштами більше 10 календарних днів, строк користування грошовими коштами, зазначений в п.1.2 даного Договору достроково припиняється на 11-й день прострочки.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не заперечувалось, останні платежі за кредитом і процентами здійсненні позичальником відповідно 30.08.2012 року та 27.08.2012 року, отже, передбачені умовами договору щомісячні платежі до 10 вересня 2012 року не були здійснені ОСОБА_1 , тому відповідно до п.4.4 Договору 21 вересня 2012 року строк користування грошовими коштами припинено і відповідачі повинні були у зв`язку зі зміною строку дії договору повернути кредитні кошти достроково та сплатити проценти за користування ними.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261).

Строк позовної давності щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором сплив 21 вересня 2015 року, тоді як з позовом Банк звернувся до суду 26 липня 2016 року, оскільки право звернення до суду з позовом про стягнення всієї суми заборгованості за Кредитним договором виникло у позивача 21 вересня 2012 року і після зазначеної дати позивач не мав права нараховувати, а отже і стягувати, проценти за користування кредитними коштами та неустойку, передбачені умовами Кредитного договору, тому вимоги позивача про стягнення процентів та неустойки , нарахованих у період з 21 вересня 2012 року по 27.06.2016 року є безпідставними.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Пунктами 1.1 і 2.1 Договору поруки Поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором; поручитель зобов`язується у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором виконати за нього зобов`язання перед Кредитором на умовах, у порядку та у строки, встановлені Кредитним договором.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання.

Закінчення строку, установленого договором поруки так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк виконання основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом дії строку поруки не пред`явить вимогу до поручителя.

Незважаючи на встановлення у Договорі поруки строку його дії - до 06 квітня 2023 року, зважаючи на встановлену умовами Кредитного договору і погоджену його сторонами зміну строку виконання основного зобов`язання -до 21 вересня 2012 року, Кредитор повинен був у шестимісячний строк від зазначеної дати, тобто до 21 березня 2013 року пред`явити вимогу до поручителя, чого ним не було зроблено, тому порука ОСОБА_2 припинилася, а отже і обов`язок виконання зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором.

З позовом до суду Банк звернувся 26 липня 2016 року, пропустивши строк позовної давності.

Доводи апеляційної скарги Банку про те, що перебіг строку позовної давності повинен рахуватися за вимогами до Позичальника - з дати закінчення строку дії Кредитного договору, а для поручителя - з дати закінчення строку дії Договору поруки - 06 квітня 2023 року не ґрунтуються на законі, суперечать умовам Кредитного договору та Договору поруки та фактичним обставинам справи :про дострокове припинення визначеного Договором (п.1.2) строку користування грошовими коштами з 21 вересня 2012 року.

Посилання у скарзі на те, що 24 серпня 2015 року позивачем було направлено на адресу відповідачів вимогу про усунення порушень є безпідставним, оскільки належною вимогою до боржника є пред`явлення до останнього позову, чого позивачем не було зроблено, крім того позивач не надав суду належних і допустимих доказів здійснення відправлення вказаних вимог відповідачам.

Доводи апеляційної скарги Банку про те, що за умовами пункту 4.4 Кредитного договору, строк користування кредитними коштами не можна вважати припиненим, оскільки позивач письмово не повідомляв боржника про припинення кредитного договору є безпідставними і підлягають відхиленню, оскільки за змістом пункту 4.4 Кредитного договору саме факт прострочення погашення заборгованості по кредиту і сплати процентів за користування грошовими коштами більше 10 календарних днів та 11 день від дня прострочки і є датою припинення строку кредиту та обов`язку виконання зобов`язань у повному обсязі. Фраза «про припинення строку користування грошовими коштами Банк письмово повідомляє Позичальника» не спростовує умови Договору про його дострокове припинення, оскільки не пов`язана з умовою припинення строку користування кредитом словом «якщо», «за умови» направлення письмового повідомлення.

Посилання у скарзі на те, що за умовами Договору поруки вона припиняється 06.04.2023 року, тому борг підлягає стягненню у солідарному порядку підлягають відхиленню, як такі що не ґрунтуються на законі та суперечать встановленим судом обставинам справи про не направлення Банком у шестимісячний строк з дня дострокового припинення строку користування грошовими коштами - 21 вересня 2012 року по 21 березня 2013 року вимоги до Поручителя про виконання зобов`язань боржника.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги Банку не ґрунтуються на законі, не містять нові засоби доказування, висновки суду не спростовують, тому підлягають відхиленню, а правильне по суті рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375 ЦПК України , суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» залишити без задоволення, рішення Херсонського міського суду від 20 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного судового рішення -30 серпня 2021 року.

Головуючий Л.П Воронцова

Судді : П.Я Ігнатенко

Г.В. Семиженко