Справа № 201/3877/21
Провадження № 2/201/2200/2021
УХВАЛА

26 квітня 2021 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Першої дніпровської державної нотаріальної контори про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за допомогою послуги експрес-доставки документів (відправник ОСОБА_2 ) надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Першої дніпровської державної нотаріальної контори про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ознайомившись із даною позовною заявою вважаю за необхідне повернути її позивачу, виходячи з наступного.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України визначено, що заява повертається у випадках, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Так, позивач ОСОБА_1 просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 з серпня 2014 року і по день смерті останнього.

При цьому по тексту позовної заяви зазначено, що «я, ОСОБА_3 , без реєстрації проживав у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ». Таким чином, не зрозуміло яке відношення ОСОБА_1 , який називає себе по тексту позовної заяви ОСОБА_3 має відношення до цього позову.

Крім того, необхідно зазначити, що 20 квітня 2021 року також за допомогою послуги експрес-доставки (відправник ОСОБА_6 ) документів надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом, яка згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2021 року була передана для розгляду судді Демидовій С.О. Указана позовна заява містила безліч недоліків, у зв`язку з чим ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року указану позовну заяву було залишено без руху. У позовній заяві ОСОБА_3 просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 з серпня 2014 року і по день смерті останнього. Крім того, позивач просить суд визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також необхідно зазначити, що підписи виконані від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дуже схожі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

При цьому, суд зазначає, що ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

ЄСПЛ визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі «Філіс проти Греції» (рішення від 17 жовтня 1996 року) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями Суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що особи, якій звертаються до суду з даними позовними заявами навмисно зазначаються різні прізвища позивачів, проте їх позовні заяви є ідентичними, що свідчить про очевидне зловживання своїми процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

На підставі викладеного, керуючись п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Першої дніпровської державної нотаріальної контори про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова