Житомирський апеляційний суд
Справа №289/2015/20 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Категорія 99 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 289/2015/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Радомишльський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту смерті

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 06 січня 2021 року, яке ухвалено суддею Кириленко О.О. в м.Радомишль

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року заявниця звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Борщів, Радомишльського району, Житомирської області; зобов`язати Радомишльський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)зареєструвати в книзі реєстрації смерті громадян - смерть ОСОБА_2 та видати заявниці відповідне свідоцтво про смерть.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Борщів, Радомишльського району, померла її матір - ОСОБА_2 , яка була похована без реєстрації смерті на Борщівському сільському кладовищі. Через відсутність свідоцтва про смерть матері заявниця позбавлена можливості оформити спадщину після її смерті та отримати свідоцтво про право на спадщину. Тому змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 06 січня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення - про задоволення заяви. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема вважає, що висновки суду про ненадання жодних доказів є необ`єктивним і упередженими, адже заявницею було надано суду всі можливі довідки, фотокартки, відповідь Радомишльського районного відділу ДРАЦСу щодо неможливості отримання свідоцтва про смерть матері та інші письмові докази, які вона змогла знайти, де чітко вказується час, місце і обставини смерті матері. На думку апелянта, іншим чином, крім встановлення цього факту у судовому порядку, не має можливості захистити свої права.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу заінтересована особа не скористалася.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника заінтересованої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця в обґрунтування заявлених вимог про встановлення факту посилається на наступні докази:

- свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03 червня 2020 року, згідно якого матір`ю заявниці є ОСОБА_3 (а.с.6);

- довідку Борщівського старостинського округу Радомишльської міської ради №484 від 01.09.2020 про те, що ОСОБА_4 дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Борщів, Радомишльського району, та захоронена на Борщівському сільському кладовищі (а.с.7);

- довідки Верлоцького старостинського округу Радомишльської міської ради №125 та 126 від 03.06.2020 про те, що згідно списку громадян Верлоцької сільської ради (на даний час Верлоцький старостинський округ), які включені в списки на отримання сертифікатів на земельні частки (паї) із земель реформованого КСП «Нива» м.Радомишль, Житомирської області, її мати ОСОБА_3 рахується в списках за №46 та згідно протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), її мати має згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) серія ЖТ №0045750 земельну ділянку під номером 19/39, площею 2,95 га (а.с.10-11);

- фото таблиці, на яких зображено місце поховання та хрест за написом « ОСОБА_2 н. 08.03.1958 р., п. 16.12.2012 р.» (а.с.12-13).

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано переконливих доказів, які б достовірно підвереджували обставини смерті ОСОБА_2 за вказаних обставин.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення юридичних фактів, які розглядаються судом в порядку окремого провадження.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, встановлення факту смерті особи в певний час, день, місяць та рік проводиться тільки у разі неможливості реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Факт смерті особи в певний час при відмові органів запису актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів РАЦСу в реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням у ці органи або відсутністю документів, які стверджують подію смерті.

При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами, цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів міліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази.

Станом на день смерті ОСОБА_2 були чинними Правила Державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, у розділі 5 яких зазначено, що:

5.1. Підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форми N 106/о), фельдшерська довідка про смерть (форми N 106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про встановлення факту смерті чи оголошення громадянина померлим, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника запису акта про смерть.

5.2. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті чи виявлення трупа, а в разі неможливості одержання лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть - не пізніше п`яти днів.

5.3. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені пунктом 2 цієї глави, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

5.7. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

5.8. Якщо заява про державну реєстрацію смерті надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті, то державна реєстрація проводиться за наявності лікарського свідоцтва або фельдшерської довідки про смерть установленої форми на загальних підставах за заявою будь-якої особи, зазначеної у пункті 7 цієї глави, без складання висновку, але після перевірки наявності державної реєстрації смерті за місцем настання смерті, за місцем останнього проживання померлого, за місцем поховання чи виявлення трупа або за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Отже, особи, які виявили ознаки смерті іншої людини, мали повідомити заклад охорони здоров`я, а заява про реєстрацію смерті в разі неможливості одержання лікарського свідоцтва про смерть або фельдшерської довідки про смерть встановленої форми, має бути зроблена не пізніше п`яти діб з дня смерті. Однак, як вбачається із пояснень заявниці ніхто до працівників закладів охорони здоров`я чи працівників правоохоронних органів про смерть ОСОБА_2 не повідомляв, із заявою про реєстрацію смерті у встановлений термін не звертався.

Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Разом з тим, надані заявником довідки Борщівського старостинського округу видані майже через 8 років після зазначеної в них дати смерті особи, в цих довідках відсутня інформація щодо первинних документів, на підставі яких орган місцевого самоврядування підтверджує факт смерті ОСОБА_2 .

Тому вказані довідки та фото таблиці не відповідають вимогам статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Таким чином, суд не може вважати надані заявницею документи належними та достовірними доказами.

Тобто, заявницею не зазначено та не надано суду переконливих доказів, що достовірно підтверджують обставини смерті ОСОБА_2 у певний час, у певному місці і за певних обставин (довідка про захоронення, дозвіл на поховання; витяг з книги реєстрації поховання померлих, документи слідчих органів, медичних установ, сільської ради, документи на підтвердження понесених витрати по похованню з відповідних ритуальних служб тощо), не вказано час смерті, не зазначено при яких обставинах настала смерть останньої і чому факт смерті не було зареєстровано.

Крім того, заявницею не надано письмової відмови органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації факту смерті ОСОБА_2 .

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення даного факту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 06 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2021 року.

Головуючий Судді