Номер провадження: 22-ц/813/3846/21
Номер справи місцевого суду: 496/692/14-ц
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Достаєвського Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, стягнення майнової та моральної шкоди,

встановив:

19 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати відповідача ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у користуванні домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача ОСОБА_1 здійснити перебудови за власний рахунок самочинно збудованої прибудови до гаражу за вказаною адресою, відповідно до належного проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами.

Позивач ОСОБА_2 просив перш за все - зробити відстань між будівлями не менше 8 метрів, шляхом демонтажу фундаменту під самочинно збудованою прибудовою до гаражу за адресою: АДРЕСА_2 , засипати підвал під самочинно збудованою прибудовою до гаражу до рівня нульової відмітки, привести у первинний стан паркан між земельними ділянками по АДРЕСА_3 ; стягнути на його користь майнову шкоду в сумі 35 042,92 грн., моральну шкоду - в сумі 50 000 грн., а також судові витрати у справі.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, йому належить 1/2 частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з надвірними спорудами: гараж, літня кухня, майстерня, вбиральня, сараї, котельня, гараж, літня кухня, погріб.

За сусідньою адресою: АДРЕСА_2 , відповідач збудував житловий будинок з надвірними спорудами (гараж), зблокований двоповерховим будинком. До вказаного гаражу відповідач прибудував ще одну прибудову, яка перебуває під одним дахом із гаражем та зв`язана з ним п`ятьома залізобетонними перемичками перекриття.

Відповідно до висновку № 5686 судової будівельно-технічної експертизи від 28.04.2010 року, зазначена прибудова збудована без відповідних дозвільних документів (в проектній документації не передбачено будь-яких прибудов до гаражу) та з порушенням існуючих офіційних вимог будівельних норм і правил.

Крім того, відповідач проводив будівництво з порушенням вимог всіх існуючих будівельних норм і правил, в результаті чого на відповідача був складений протокол про адміністративне правопорушення. Внаслідок зведення відповідачем вищевказаної прибудови та підвального приміщення під нею, гаражу позивача спричинено шкоду, оскільки відстань між будівлями повинна складати 8 м.

При цьому, під час будування відповідачем прибудови до гаражу було пошкоджено водовідвід, за допомогою якого відводилась вода з даху його гаражу, а саме: розпилено навпіл чотири листи шиферу, за результатами чого водовід вкоротив удвічі. Зазначене підтверджується таблицею, яка додана до експертного висновку № 5686 і наявна в матеріалах справи. Майнова шкода, завдана навісу, становить 240,00 грн.

За результатами таких дій відповідача з`явилася ще додаткова причина появи дефектів гаражу і згідно вказаного висновку майнова шкода, заподіяна гаражеві, становить 31 792,00 грн. Також під час самочинного будівництва був зруйнований паркан між земельними ділянками. В результаті неправомірних дій відповідача позивачеві завдано шкоду в сумі 32 032 грн. Для визначення суми матеріальної шкоди він був змушений звернутися до експерта, за послуги якого він сплатив 2042,46 грн., вартість ксерокопії документів становить 248,46 грн.

Позивач також зазначив, що він витратив кошти на проїзд в сумі 720 грн., в цілому загальна сума майнової шкоди складає 35 042,92 грн. Позивач вказав, що пошкодження його майна, невідшкодування завданих збитків, неможливістю повноцінно використовувати свої будівлі, призвели до душевних страждань, які виразилися в нервових стресах та порушенні нормального ритму життя.

В результаті душевних страждань, розмір моральної шкоди позивач оцінив в сумі 50 000 грн., які просив стягнути з відповідача.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року, та постановлення нового - про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

04 червня 2020 року від представника ОСОБА_1 адвоката Достаєвського Д.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому він просив залишити рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (т.3, а.с. 163-171).

Вирішуючи питання про слухання справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, призначеного на 31.03.2021 року, на 12.00 год., як то передбачено ст. 130 ЦПК України (т.3, а.с. 180-184).

При цьому, колегія суддів враховує, що апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за участі представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Достаєвського Д.М., та на підставі наявних у справі доказів.

Разом з тим, у зв`язку із перебуванням суддів Комлевої О.С. та Сегеди С.М. у частковій відпустці в період з 05.04 по 20.04.2021 року, повне судове рішення складено 21.04.2021 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Виконавчого комітету Біляївської міської ради № 269 від 27.09.2007 року «Про переведення квартири в 1/2 частину житлового будинку» ОСОБА_2 надано дозвіл на переведення квартири АДРЕСА_4 в 1/2 частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_5 (т.1, а.с. 159).

Таким чином, позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , який в цілому складається з одного будинку, гаражу, літньої кухні, майстерні, вбиральні, сараю, сараю, сараю, котельні, гаражу, літньої кухні, погребу, сараю, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.01.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.01.2008 року (т.1, а.с. 11).

В свою чергу, відповідачем ОСОБА_1 збудовано житловий будинок з надвірними спорудами, в числі яких є гараж, зблокований з двоповерховим будинком, який розташований на сусідній земельній ділянці, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , До цього гаражу добудовано прибудову, яка перебуває під одним дахом з гаражем та зв`язана з ним п`ятьма залізобетонними перемичками.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на висновок експерта № 5686 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 28.04.2010 року, згідно якого зазначена прибудова збудована без відповідних дозвільних документів (в проектній документації не передбачено будь-які прибудови до гаражу) та з порушенням вимог будівельних норм і правил (т.1, а.с. 13-26).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 04.06.2008 року у відношенні ОСОБА_1 , останній проводив будівництво з порушенням вимог будівельних норм і правил та вчинив порушення статей 23, 24, 28, 29 Закону України «Про планування та забудову територій» (т.1, а.с. 28).

Однак, судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, відсутнє.

Разом з тим, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26.08.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.11.2010 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 своєю власністю шляхом зобов`язання відповідача знести за власний рахунок незаконну прибудову до гаражу, демонтувати підвальне приміщення під прибудовою шляхом засипання його до рівня нульової відмітки та приведення висоти огорожі на висоту не більш 2-х метрів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.1, а.с. 29, 30).

Однак, ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04.10.2011 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 26.08.2010 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та вищевказане рішення Біляївського районного суду Одеської області від 26.08.2010 року було скасоване на підставі ст.ст. 361-365 ЦПК України.

При цьому слід зазначити, що однією з підстав скасування зазначеного рішення було встановлення судом нововиявленої обставини, а саме того, що 29.08.2011 року відповідач ОСОБА_1 отримав від Біляївського районного відділу ГУ МНС України в Одеський області лист про введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 з підписанням акту, яке відбудеться після виконання всіх вимог будівельних норм та правил, зазначених в проекті. У проекті будівництва будинку по АДРЕСА_2 висота огорожі зазначена 2 метра 20 см, для протипожежної безпеки.

В подальшому, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06.02.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.06.2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Біляївська міська рада, виконком Біляївської міської ради, інспекція Держбудконтролю Біляївської райдержадміністрації, Біляївський районний відділ ГУ МНС України в Одеській області, про зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні власністю, знесення самочинно збудованої прибудови до гаражу, демонтажу фундаменту під самочинно збудованою прибудовую до гаражу, засипання підвалу під самочинно збудованою прибудовую до гаражу до рівня нульової відмітки, приведення у первинний стан паркану між земельними ділянками та відшкодування майнової шкоди у сумі 35 042,92 грн., та моральної шкоди - у сумі 50 000 грн., було відмовлено повністю (т.1, а.с. 31-34).

Однією з підстав відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 у вищевказаній цивільній справі було те, що у висновку № 5686 від 28.04.2010 року експерт Буднік В.А. не навів жодного опису та не вказав методу та методики, за якими він зробив свої висновки, обмежившись візуальним оглядом, не проводивши дослідження.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що експерт у експертному висновку № 5686 від 28.04.2010 року не встановив, що пошкодження гаража виникли в результаті побудування прибудови ОСОБА_1 , а вказаний як один з можливих варіантів, який нічим не обґрунтований.

Ухвалюючи судове рішення по даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідності до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Оскільки з моменту проведення попередньої судової будівельно-технічної експертизи пройшов значний період часу, в нормативно-технічну документацію щодо проведення будівельних робіт були внесені суттєві зміни, ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.10.2014 року по даній справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5698/24, складеного 16.06.2015 року (т.1, а.с.109-116), експерт зазначив, що у зв`язку з відсутністю прибудови до основної будівлі, визначити відповідність даної прибудови всім технічним нормам та правилам не надається можливим. В ході проведення обстеження та дослідження наданих матеріалів встановлено будівництво житлового будинку літ. «А», яке не відповідає наданому проекту за пунктами, вказаними в дослідницькій частині висновку. Відповідачем ОСОБА_1 були допущені порушення будівельних норм при будівництві будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: 1) в ході будівництва було здійснено відступлення від проекту; 2) не витримані протипожежні розриви між будівлями на суміжних ділянках; 3) можливе попадання атмосферних опадів на суміжну земельну ділянку.

Водночас, будівлі та споруди домоволодіння по АДРЕСА_2 відповідають наступним нормативним вимогам: по планувальним рішенням, ступені освітлення, обладнанням інженерними мережами: п.п. 2.9; 2.13; 2.14; 2.16; 2.17; 2.22; 2.24; 3.2; 3.4; 3.6; 5.13; 5.23 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки та споруди. Житлові будинки. Основні положення»; по можливості обслуговування житлового будинку п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова сільських та міських поселень»; по доброму технічному стану табл. 5.1 «Правил визначення фізичного зносу житлових будинків» СОУ ЖКГ 75.11 - 35077234. 0015:2009.

Разом з тим, у зв`язку з відсутністю дозволу на відкриття фундаменту гаражу літ. «Б», який належить позивачу ОСОБА_2 , визначити механізм спричинення ушкоджень конструкцій даної будівлі не надалося можливим.

Крім того, у зв`язку з відсутністю встановлених маяків із вказанням дати встановлення, визначити давність появи механічних ушкоджень гаражу ОСОБА_2 також не надалося можливим.

Також у зв`язку з відсутністю звіту по результатам геологічних вишукувань структури ґрунту під гаражем ОСОБА_2 та будинком ОСОБА_1 до та після будівництва житлового будинку ОСОБА_1 , встановити вид порушення структури ґрунту під гаражем ОСОБА_2 та будинком ОСОБА_1 та визначити яка була структура ґрунту під гаражем ОСОБА_2 до початку будівництва ОСОБА_1 та після будівництва не надалося можливим.

Для визначення, чи є вищевказані порушення ОСОБА_1 істотними відносно гаражу літ. «Б», який належить ОСОБА_2 , необхідно було на тріщини встановити маяки та вести спостереження і в разі продовження зрушення, що відображається шляхом появи тріщин на маяках, необхідно було б провести інженерно-геологічне дослідження та відкрити фундамент гаражу, після чого виконати проект стабілізації зрушень та відновлення несучої спроможності конструктивних елементів. З навісу, який виконаний між гаражем літ. «В» та межею необхідно забезпечити відвід атмосферних опадів в сторону земельної ділянки ОСОБА_1 .

Крім того, у вказаному Висновку зазначено, що стіна, що встановлена на межі домоволодінь АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 , може вважатися стіною та огорожею та можливо розглядати дану стіну в якості протипожежної стіни.

Так, відповідачу ОСОБА_1 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 286640 та зареєстрований 14.03.2006 року за № 01.06.516.00073 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території АДРЕСА_2 , загальною площею 0,100 га (т.2, а.с. 144).

Крім того, відповідачу ОСОБА_1 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 286641 та зареєстрований 14.03.2006 року за № 01.06.516.00072 для ведення особистого селянського господарства на території АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0610 га (т.2, а.с. 143).

Згідно розпорядження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 19.12.2007 року № 1951/2007 «Про надання дозволу на забудову індивідуальних житлових будинків громадянам району, іншим питанням, пов`язаним з їх оформленням, експлуатацією та правом власності» відповідачу ОСОБА_1 дозволено будівництво індивідуального житлового будинку на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 14.03.2006 року № 01.06.516.00073 (0,100 га), а також рішення виконкому міської ради від 08.11.2007 року № 313 по АДРЕСА_2 (т.2, а.с. 136-137).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 101928848 від 30.10.2017 року ОСОБА_1 належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 358,30 кв.м, житловою 109,70 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 27.12.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області (т.2, а.с. 138-139).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив по даній справі призначити проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.05.2018 року було призначено проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи (т.2, а.с.162-163).

Так, відповідно до Висновку експерта № СЕ-2502-1-1005.18 від 26.02.2019 року за результатами проведеної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, судовий експерт Кріві К.В. дав відповіді на поставлені перед ним питання (т.2, а.с.179-218).

У відповіді на перше питання мова йдеться про те, що Житловий будинок літ. "А" з гаражем з підвалом літ. "В", літня кухня літ. "Г", сараї літ. "Д, Е" розташовані по АДРЕСА_2 збудовані з порушенням існуючих будівельних норм та з технічної точки зору їх можна віднести до самочинного збудованих об`єктів.

2.

Враховуючи те, що обстежити досліджувану споруду, яка розташована на межі сусідніх земельних ділянок, в повному обсязі не надалось можливості - визначити її фактичне функціональне призначення, зокрема чи є дана споруда стіною житлового будинку з гаражем, тобто чи пов`язана вона конструктивно з конструкціями житлового будинку з гаражем, або являє собою окрему стіну, а саме огорожу земельної ділянки - не надається можливості.

Фактична висота досліджуваної споруди, яка розташована на межі земельних ділянок АДРЕСА_5 і АДРЕСА_2 4,0 м.

Якщо розглядати досліджувану споруду як огорожу земельної ділянки (паркан), відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва висота огорожі, яка влаштовується на межі сусідніх земельних ділянок, повинна бути не більше 2,0 м. При цьому, згідно із наданою копією проекту 2-поверхового житлового будинку по АДРЕСА_2 , погодженого головним архітектором Біляївського р-ну Безродним Є.Г., зокрема відповідно до копії перерізу будинку 2-2, висота запроектованої огорожі на межі із земельною ділянкою № НОМЕР_2 вказана в межах: більше 3,0 м та менше 3,70 м (висотна відмітка верха забору відсутня на плані). Водночас, в пояснювальній записці зазначеного проекту вказано про те, що присадибна ділянка огороджується металевою сіткою.

Якщо розглядати досліджувану споруду як стіну житлового будинку з гаражем, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва висота такої стіни як частини житлового будинку повинна обумовлюватися дозвільною, проектною документацією, при цьому відповідно до п. 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" "Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок" та відповідно до п.3.25а* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" "Відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1.". Тобто, якщо розглядати досліджувану споруду як стіну житлового будинку з гаражем повинна бути забезпечена не лише висота будівлі, але й протипожежні відстані між будівлями, розташованими на сусідніх земельних ділянках.

3.

Враховуючи те, що обстежити досліджувану споруду, яка розташована на межі сусідніх земельних ділянок, в повному обсязі не надалось можливості - визначити її фактичне функціональне призначення, зокрема чи є дана споруда стіною житлового будинку з гаражем, тобто чи пов`язана вона конструктивно з конструкціями житлового будинку з гаражем, або являє собою окрему стіну, а саме огорожу земельної ділянки не надалось можливості, встановлення відповідності досліджуваної споруди будівельним нормам і правилам було розглянуто як для огорожі земельної ділянки та як для стіни житлового будинку з гаражем.

Якщо розглядати досліджувану споруду як огорожу земельної ділянки (паркан) - фактична висота не відповідає п. 2 СН 441-72* "Указания по проектированию ограждений площадок и участков предприятий, зданий и сооружений" та п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 "Благоустрій територій", де вказано що висота огорожі повинна бути не більше 2,0 м.

Якщо розглядати досліджувану споруду як стіну житлового будинку з гаражем - вказана споруда не відповідає будівельним вимогам, зокрема в частині відсутності відповідного проекту та порушення протипожежних вимог.

4.

За результатами зіставлення фактичної межі між земельними ділянками АДРЕСА_5 і АДРЕСА_2 з межею, визначеною координатами поворотних точок меж земельної ділянки АДРЕСА_2 площею 0,10 га з кадастровим №:02:003:0114, експертом було встановлено, що виходячи з проведених обмірів, відображених у наданому Технічному звіті "Геодезичні роботи по зйомці земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 " (див. Додаток №1 до даного висновку) фактична межа, у тому числі досліджувана споруда, зміщена в бік земельної ділянки № НОМЕР_3 (відповідача ОСОБА_1 ), відносно межі, визначеної координатами поворотних точок, близько на 0,43 м - 0,63 м.

Таким чином, самовільне захоплення частини земельної ділянки будинку АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_2 , з боку власника ділянки АДРЕСА_2 при будівництві споруди на межі ділянок вказаних будинків фактично відсутнє (див. рис. № НОМЕР_4 на стор. 33 даного висновку).

5.

За результатами обстеження гаражу літ. "Б" по АДРЕСА_5 щодо технічного стану було виявлено наступні пошкодження, які зосереджені в цілому на фасадній стіні біля дверного прорізу та на куті будівлі, який розташований ближче до сусідньої земельної ділянки № НОМЕР_3 , а саме:

на фасадній стіні від воріт до верху карниза наявні похилі тріщини розкриттям до 13 мм;

оздоблення на фасадній стіні в мілких волосяних тріщинах, у тому числі в цокольній частині;

на правій стіні наявна поздовжня тріщина довжиною близько 1,0 м від верху карниза розкриттям 4 мм;

на цементному (бетонному) замощенні наявні тріщини з розкриттям до 10 мм, а також тріщини на стику замощення та фундаменту гаражу розкриттям до 10 мм.

Враховуючи те, що акти обстеження гаражу літ. "Б" по АДРЕСА_5 станом до початку будівництва будівель і споруд на сусідній земельній ділянці № НОМЕР_3 відсутні; звіт по результатам геологічних вишукувань структури ґрунту земельної ділянки АДРЕСА_5 станом до початку будівництва будівель і споруд, що розташовані на суміжній земельній ділянці № НОМЕР_3 та після будівництва (станом на даний час) відсутні; документи, які свідчать про наявність стихійного лиха відсутні, а також приймаючи до уваги те, що експертизу необхідно провести на підставі документів, які знаходяться в матеріалах справи - визначити конкретну причину внаслідок чого виникли пошкодження гаражу літ. "Б", зокрема тріщини, внаслідок залиття, стихійного лиха, механічного впливу, просідання ґрунту або інше, а також встановити механізм появи пошкоджень - технічно неможливо.

Однак, враховуючи те, що в безпосередній близькості від досліджуваного гаражу літ. "Б" проводились роботи з нового будівництва, зокрема відкопування траншеї під влаштування споруди висотою 4,0 м, яка знаходиться на межі сусідніх земельних ділянок АДРЕСА_5 і № НОМЕР_3 , а саме на відстані 1,56 м від досліджуваного гаражу; будівництво гаражу з підвалом літ. "В" на сусідній земельній ділянці № НОМЕР_2 , зокрема влаштування котловану під будівництво об`єкту, на відстані до 3,0 м від гаражу літ. "Б", що в цілому призводить до зміщення ґрунтів, а також те, що досліджувана споруда висотою 4,0 м не обладнана водостічною системою, тобто атмосферні опади стікають на земельну ділянку № НОМЕР_2 під гараж літ. "Б", що призводить до замочування ґрунту та фундаменту будівлі, приймаючи до уваги характер та місцерозташування тріщин, можна зробити висновок про те, що однією з можливих причин виникнення тріщин на будівлі гаражу літ. "Б" по АДРЕСА_5 може бути нерівномірне просідання фундаменту будівлі літ. «Б» через проведення нового будівництва на сусідній земельній ділянці № НОМЕР_3 в безпосередній близькості від досліджуваного гаражу.

6.

Співставляючи результати дослідження з вимогами нормативно-правових актів у галузі будівництва, викладеними на стор. 36-64 даного висновку, а також враховуючи наступне:

те, що доступу до домоволодіння АДРЕСА_2 експерту надано не було;

те, що житловий будинок літ. "А" загальною площею 358,0 м2, житловою площею 109,70 м2, з гаражем з підвалом літ. "В" площею 75,80 м2, збудовані на земельній ділянці АДРЕСА_2 , згідно із наданою копією Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_2 , виготовленого станом на 08.11.2012 р., не відповідають ні копії Будівельного паспорта на будівництво індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями забудовнику ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , ні копії проекту 2-поверхового житлового будинку по АДРЕСА_2 ;

те, що висновок комплексної державної експертизи на проект будівництва та архітектурно-технічний паспорт на досліджуваний житловий будинок з гаражем на дослідження надані не були;

те, що визначити фактичне функціональне призначення досліджуваної споруди, яка розташована на межі сусідніх земельних ділянок АДРЕСА_5 і № НОМЕР_3 , зокрема чи є дана споруда стіною житлового будинку з гаражем, тобто чи пов`язана вона конструктивно з конструкціями житлового будинку з гаражем, або являє собою окрему стіну, а саме огорожу земельної ділянки - не надалось можливості,

експерт прийшов до висновку про те, що житловий будинок літ. «А» з гаражем з підвалом літ. «В», літня кухня літ. «Г», сараї літ. «Д, Е» (належать відповідачу ОСОБА_1 ), збудовані з порушенням існуючих будівельних норм.

7.

Враховуючи те, що згідно із наданою копією Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_2 , виготовленого за станом, на 08.11.2012 р. прибудова до гаражу відсутня на земельній ділянці АДРЕСА_2 , а доступу до вказаного домоволодіння надано не було - визначити наявність/відсутність вказаної прибудови, її місце розташування, відповідність вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва не надається можливості. У зв`язку з цим, визначити які роботи необхідно провести для приведення прибудови до гаражу у відповідності до існуючих нормативів (якщо в цьому є необхідність) не вбачається за можливе.

При цьому, враховуючи виявлені невідповідності житлового будинку з гаражем з підвалом в частині недотримання протипожежних вимог - необхідно розробити проект реконструкції вказаного будинку у відповідності до чинного законодавства, у тому числі щодо приведення існуючого будинку до чинних нормативів, зокрема в частині дотримання протипожежних відстаней.

8.

Стан об`єкту забудови, який розташований на межі земельних ділянок АДРЕСА_5 і АДРЕСА_2 не відповідає р.ІІ п. 21, р.ІІІ п.1.1. і п.1.4. Правил пожежної безпеки в Україні, зокрема в частині забудови протипожежного розриву між житловим будинком з гаражем з підвалом, який розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 , та гаражем літ. "Б", який розташований на земельній ділянці АДРЕСА_5 (на момент проведення обстеження встановлені будівельні конструкції даху, стіна з дверним прорізом).

9.

Фактична відстань від житлового будинку з гаражем, а саме від гаража з підвалом літ. "В", який розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 , до гаража літ. "Б", який розташований на сусідній земельній ділянці № НОМЕР_2 , складає до 3,0 м. що не відповідає п. 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" в частині порушення протипожежної відстані, яка повинна бути між вказаними будівлями не менше 8 м.

10.

Таким чином, розмір вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень гаражу літ. "Б", розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_5 (позивача ОСОБА_2 ), станом на момент проведення експертизи становить 8032 грн.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Знесення нерухомості, збудованої з істотними відхиленнями від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на статті 376 та 391 ЦК України та вказав, що відповідач при здійсненні самочинного будівництва, спричинив шкоду його гаражу.

Разом з цим, у висновку експерта встановлені порушення з боку відповідача при будівництві прибудови, але конкретно не встановлено, що саме ці порушення порушують права позивача, є істотними та можуть негативно впливати на безпечність та загрожувати життю й здоров`ю позивача, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Крім викладеного, суд першої інстанції виходив із того, що експертним висновком не встановлено, що прибудова чи стіна побудовані з істотним відхиленням від проекту. Не вказано і те, що будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, а також, що є технічна можливість виконати перебудову. У висновку зазначено, що лише однією з можливих причин виникнення тріщин на будівлі гаражу по АДРЕСА_5 може бути нерівномірне просідання фундаменту будівлі через проведення нового будівництва на сусідній земельній ділянці АДРЕСА_6 . Однак, встановити походження таких тріщин неможливо.

Оскільки експертний висновок несе в собі припущення, що не виключає абсолютно іншого протилежного висновку, стосовно причин, які у сукупності призвели до появи ушкоджень гаражу позивача, то суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки у відповідності до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічний висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 11.11.2019 року по справі № 523/393/15-ц.

Також суд виходив із того, що експертним висновком встановлено факт відсутності самовільного зайняття відповідачем частини земельної ділянки позивача, натомість вказано протилежне, що фактично межа, у тому числі досліджувана споруда по АДРЕСА_5 зміщені в бік земельної ділянки № НОМЕР_3 , відносно межі, визначеної координатами поворотних точок близько на 0,43-0,63 м. Виходячи з чого, слід дійти висновку про те, що фактично позивач ОСОБА_2 використовує частину земельної ділянки, належної відповідачу ОСОБА_1 .

Крім того, в експертному висновку не вказано, які можливі роботи необхідно провести для приведення прибудови до гаражу у відповідності до існуючих нормативів.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перебудови за власний рахунок самочинно збудованої прибудови до гаражу за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до належного проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, перш за все - зробивши відстань між будівлями не менше 8 метрів, шляхом демонтажу фундаменту під самочинно збудованою прибудовою до гаражу за адресою: АДРЕСА_2 , засипання підвалу під самочинно збудованою прибудовою до гаражу до рівня нульової відмітки, приведення у первинний стан паркану між земельними ділянками по АДРЕСА_3 , суд першої інстанції зазначив наступне.

Відповідно до експертного висновку № СЕ-2502-1-1005.18 від 26.02.2019 року, згідно із наданою копією Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_2 , виготовленого станом на 08.11.2012 р., прибудова до гаражу відсутня на земельній ділянці АДРЕСА_2 , а доступу до вказаного домоволодіння надано не було, в результаті чого визначити наявність/відсутність вказаної прибудови, її місце розташування, відповідність вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва не надалось можливим.

Враховуючи виявлені невідповідності житлового будинку з гаражем і підвалом, в частині недотримання протипожежних вимог - необхідно розробити проект реконструкції вказаного будинку у відповідності до чинного законодавства, у тому числі щодо приведення існуючого будинку до чинних нормативів, зокрема в частині дотримання протипожежних відстаней.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виконати перебудову шляхом демонтажу фундаменту під самочинно збудованою прибудовою, про що ставить питання позивач, - неможливо без проекту реконструкції вказаного будинку у відповідності до чинного законодавства.

При цьому суд правильно вказав, що оскільки фундаментом є частина будівлі чи споруди, переважно підземна, яка сприймає навантаження від споруди і передає їх на основу, складену природними ґрунтами чи штучними ґрунтами (ДБН В.2.1-10:2018 Основи і фундаменти будівель), то демонтаж цього фундаменту, фактично є процедурою знесення всієї будівлі, що є крайньою мірою, оскільки знесення допускається, якщо неможливо провести перебудову.

Крім того, експертний висновок не містить відомостей, що підвал та паркан порушують право позивача та негативно впливає (вплинув) на стан будівель (споруд), розташованих на земельній ділянці позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в сукупності позивачем заявлена вимога про знесення прибудови, яку, як зазначалося вище, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06.02.2013 року по справі № 8-20/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.06.2013 року, залишено без задоволення. Часткова зміна позовних вимог не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається на підтвердження своїх позовних вимог, підстави для задоволення позову в частині усунення перешкод та зобов`язання відповідача здійснити перебудови, відсутні.

Крім того, оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди є похідними від вимог про усунення перешкод у користуванні майном, які позивачем не доведено, то матеріальна шкода, яка оцінена позивачем в розмірі 35 042,92 грн. не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому суд правильно виходив із того, що згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки докази, які містяться в матеріалах справи, ґрунтуються лише на припущеннях, експертним висновком не зазначений розмір матеріальної шкоди, так як визначити конкретну причину, внаслідок якої виникли пошкодження гаражу по АДРЕСА_5 , зокрема тріщини, внаслідок залиття, стихійного лиха, механічного впливу, просідання ґрунту або інше - технічно неможливо.

Таким чином, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, в частині усунення перешкод та здійснення перебудови, підстави для стягнення майнової шкоди, яка складається з вартості шиферу, ксерокопій, витрат на проїзд, на відновлення гаражу, а також стягнення моральної шкоди, відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини(далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.04.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева