Справа № 366/2332/20
Провадження № 2/366/89/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2021 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гончарука О.П.,

при секретарі судових засідань - Онищенко В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Іванків цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Іванківської селищної ради Вишгородського району, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

І. Зміст позовних вимог.

28 вересня 2020 року представник Іванківської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, яка є батьком неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків: звернувся до служби у справах дітей та сім`ї з нотаріально посвідчено заявою щодо погодження позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_1 , 2005 р.н., права та наслідки позбавлення йому роз`яснені. Мати неповнолітньої дитини ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Неповнолітня ОСОБА_1 була влаштована до сім`ї ОСОБА_4 , яка є потенціальним кандидатом в опікуни разом зі своїми рідними по матері сестрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не приділяє уваги, не слідкує за її розвитком, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач злісно ухиляється від виховання дитини та без поважних на те причин, свідомо нехтує своїми обов`язками, тому, його слід позбавити батьківських на підставі ч.2 ст. 164 СК України та стягнути аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 доходів (заробітку) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно, написали заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день і час слухання справи повідомлений вчасно, належним чином. Подав до канцелярії суду заяву, що позовні вимоги визнає, просить справу розглядати без його участі.

ІІІ. Процесуальні обставини.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд зауважує, що визнання позову у даному випадку не суперечить інтересам сторін.

ІV. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 06.04.2005 року, виданого виконкомом Обуховицької сільської ради Іванківського району Київської області, актовий запис 5.

Мати дитини - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Іванківському і Поліському районах Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено відповідний актовий запис № 283 (свідоцтво прос смерть Серії НОМЕР_2 ).

Відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Доповідною Обуховицької сільської ради Іванківського району Київської області №02-14-257 від 25.08.2020р. доведено до відома Службі у справах дітей і сім`ї Іванківської райдержадміністрації, про те, що станом на 08.00 год. 25.08.2020 року на території сільської ради перебуває сім`я ОСОБА_3 , 1979 р.н., яка має трьох дітей: ОСОБА_1 , 2005 р.н., ОСОБА_5 , 2012 р.н., ОСОБА_6 , 2014 р.н., на двох з яких є одинокою матір`ю. На сьогоднішній день жінка не взмозі сама доглядати дітей через тяжку невиліковну хворобу (онкологію), родичів, які б взяли на виховання дітей, немає. В АДРЕСА_1 проживає сім`я ОСОБА_7 , 1988 р.н. та ОСОБА_4 , 1996 р.н., сім`я має одну спільну дитину ОСОБА_8 , 2018 р.н. З сім`єю ОСОБА_3 сім`я ОСОБА_7 знайомі давно, діти між собою спілкуються. З 24.08.2020 року діти самостійно виявили бажання перебувати у сім`ї ОСОБА_7 . Діти доглянуті, нагодовані, їхньому здоров`ю нічого не загрожує.

Згідно заяви ОСОБА_1 остання просить влаштувати її у сім`ю ОСОБА_4 , які проживає в АДРЕСА_1 , так як вона знає цю сім`ю, та в них склались гарні дружні стосунки, конфліктів не виникає.

ОСОБА_4 також звернулась з заявою до служби у справах дітей та сім`ї, про влаштування на тимчасове проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до встановлення опіки над дітьми. Стосунки з дітьми довірливі, дружні, доброзичливі.

Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області № 89 від 31.02.2020р. влаштовано на тимчасове проживання дитину, яка опинилась в складних життєвих обставинах, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в сім`ю громадян, ОСОБА_4 , до моменту вирішення питання позбавлення батьківських прав батька.

Служба у справах дітей Іванківської селищної ради Київської області прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 , оскільки він злісно самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні дитини не бере, матеріально не допомагає, служба у справах дітей Іванківської селищної ради вважає, що в інтересах охорони життя, здоров`я, прав та законних інтересів дитини, на підставі ч. 1,2 ст. 164 Сімейного Кодексу України слід позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до приписів статті 165 Сімейного кодексу України (далі СК) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

V. Оцінка Суду.

А. Загальні принципи.

В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку, вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, Суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.

1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом».

Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).

Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

2). Чи відповідало втручання цілям, передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції.

Обговорюючи питання, чи відповідало втручання у право відповідачів «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) Суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дітей, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , і, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8.

3). Чи є втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним).

Визначаючи, чи є захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», Суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України).

Так, відповідачці, як матері малолітньої дитини, в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК).

Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На думку Суду, врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачка фактично самоусунулася від виконання своїх обов`язків щодо виховання та догляду за дітьми, їх матеріального утримання, не створила належних умов для розвитку дітей. Написала заяву про визнання позовних вимог про позбавлення її батьківських прав, що судом також розцінюється як обдуманий та виважений крок, та свідому поведінку, яка підтверджує факт відмови від виконання своїх батьківських обов`язків.

Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дітьми та матір`ю не склались. З дитиною фактично опікуються опікуни, які, у відсутність матері її заміняють, тому, в даній ситуації, Судом будуть враховані «інтереси дитини» в широкому розумінні поняття сім`ї (стаття 5 Конвенції про права дитини).

Зокрема, в даному випадку позбавлення батьківських прав не виключає можливість побачення матері із своїми дітьми, за наявності у неї такого бажання та зміни свого відношення до них в цілому.

Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право, у випадку зміни її поведінки, на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому СК (стаття 169).

У правовідносинах, що склались між сторонами, Суд не знаходить підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідачка добровільно відмовилася від своїх батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, діючи свідомо.

Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачкою, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і, в такому випадку, Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)).

У ч. 2 ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особам з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Частиною 4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 вказаного Закон,у у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї.

Як вбачається із копії довідки Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 20.04.2021р. ОСОБА_1 , з 15.03.2017 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_6 , з 14.02.2014 року по даний час, зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 , а тому, з урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, з метою захисту житлових прав дітей, слід накласти заборону на відчуження житла за вказаною адресою, без згоди відповідного органу опіки та піклування та до досягнення дітьми повноліття.

Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд справи судом, від сплати якого позивач був звільнений при зверненні в суд з позовом, слід стягнути на користь держави з відповідача ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12. 13, 18, 76-89, 141, 258-268, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Служби у справах дітей Іванківської селищної ради Вишгородського району, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти в розмірі 1/4 усіх видів доходів (заробітку) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви (28.09.2020).

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн. +840,80 грн. + 420,40 грн., що разом складає 2102,0 (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

Накласти заборону на відчуження житла за адресою: АДРЕСА_2 , без згоди відповідного органу опіки та піклування та до досягнення дітьми ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - повноліття, про що повідомити державну нотаріальну контору за місцем знаходження житла.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту (01.04.2021 року).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: О.П. Гончарук