РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І, за участі секретаря судового засідання Смірнової А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» правонаступника Публічного акціонерного товариства Комерційного банка «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначило наступне.

12.04.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, ОСОБА_1 , укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Станом на 13.08.2014 року заборгованість відповідача складала 25 950,01 грн., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3 159,43 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 22 790,58 грн., штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована сума), штрафу в розмірі 550,60 грн. (процентна складова). Рішенням Орджонікізевського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2011 року з відповідача, ОСОБА_1 , на користь позивача, ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто 14 937,92 грн. Позивач, просить суд стягнути з відповідача, ОСОБА_1 , різницю заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 062,69 грн. та судові витрати.

26.11.2014 заочним рішенням Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 062 (дванадцять тисяч шістдесят дві) грн. 69 коп. та судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

16.11.2020 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

25.06.2020 ухвалою судді, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2014 року скасовано, справу призначено до судового розгляду, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно та встановленим законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Заяви про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Представником відповідача - адвокатом Хмарським Р.Б. у судове засідання подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.04.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, ОСОБА_1 , укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Станом на 13.08.2014 року заборгованість ОСОБА_1 перед Банком за кредитним договором складає 25 950,01 грн., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3 159,43 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 22 790,58 грн., штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована сума), штрафу в розмірі 550,60 грн. (процентна складова).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2011 року з відповідача, ОСОБА_1 , було стягнуто на користь позивача, ПАТ КБ «ПриватБанк» 14 937,92 грн. Залишок заборгованості складає 12 062,69 грн.

Дослідивши розрахунок заборгованості за договором б/н від 12.04.2006 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся та відповідачем, ОСОБА_1 , останній платіж було здійснено 20.07.2006 року у розмірі 373, 93 грн. Після цієї дати проплат по кредиту відповідачем не здійснювалося, перевипуск кредитної карти не здійснювався. Тому твердження представника відповідача стосовно спливу строків позовної давності є обґрунтованим.

Так, у постановах Верховного Суду України від 11 лютого, 11 березня, 10 червня, 1 липня та 4 листопада 2015 року (справи № 6-240цс14, 6-16цс14, 6-698цс15, 6-757цс15, 6-1926цс15) викладено правовий висновок в якому зазначено, що:

Виходячи з положень статей 207, 256, 257, 259, 267 ЦК України, умови надання споживчого кредиту фізичним особам, якими установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо вони не містять підпису позичальника; суд не встановив належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву, а також те, що вони містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви, або в подальшому не змінювались, зокрема в частині збільшення строку позовної давності. Крім того, заява позичальника має містити домовленість сторін щодо збільшення строку позовної давності. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором».

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

У даному випадку, оскільки відповідач, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 12.04.2006 року, жодних виплат після 20.07.2006 не здійснювала, надала клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, та враховуючи, що з позовом до суду банк звернувся лише 03.09.2014, то ним безумовно було пропущено строк позовної давності, який становить три роки, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволені позовних вимог банку про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом у розмірі 12 062,69 грн., відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку шляхом направлення вимоги позичальнику або ж у судовому порядку.

Таким чином, в разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, має обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (Постанова ВСУ №6-61цс14).

Отже, щодо наявних правовідносин, має бути застосовано трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України.

Крім того, до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік згідно зі ст.258 ЦК України, який обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається за правилами ст.253 ЦК України - з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, та нараховується за кожен день у межах позовної давності за основною вимогою.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено також спеціальна позовна давність в один рік, яка застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Ч.4 ст.267 ЦК України регламентовано, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові за наявності про це заяви відповідача, яку, у даному випадку, містять матеріали справи.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Оскільки під час ухвалення даного рішення судом було встановлено пропущення строків позовної давності щодо тіла кредиту, а також - щодо пені та штрафу, що вбачається з вищевикладеного, а позивачем не доведено переривання строків давності, тому суд дійшов висновку, що пропущення позивачем строку звернення до суду щодо стягнення заборгованості з відповідача у строк, більш, ніж передбачений ст.257 ЦК України, - є підставою для відмови у задоволенні вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10,12,89,141,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові Акціонерного товариства Комерційного банка «ПриватБанк» правонаступника Публічного акціонерного товариства Комерційного банка «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Повний текст судового рішення складено 19 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Суддя: Н.І.Рибалко