Справа № 136/1817/20
провадження № 2/136/462/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), з вимогою:

- визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 09.06.1995, позивач є власником 41/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідач приходиться їй сином, місце проживання якого було зареєстроване у вказаному житловому будинку, однак з 06.09.2019 він залишив постійне місце проживання і з того часу у вказаному будинку не проживає, не несе жодних зобов`язань щодо утримання майна, тому позивач вважає, що ОСОБА_2 втратив право на користування належним їй житлом. У добровільному порядку відповідач не бажає самостійно знятися з реєстрації місця проживання, а даний факт перешкоджає їй як власнику повною мірою здійснювати свої правомочності щодо належного майна.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20.01.2021 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником 41/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.06.1995, який посвідчено приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. та зареєстровано в реєстрі за №1312.

Як убачається із довідки виданої Липовецькою міською радою 16.11.2020 за №4034, позивач є власником 41/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстровані: син ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_3 .

Відповідно до Акту затвердженого Липовецьким міським головою 16.11.2020, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але з 06.09.2019 та по даний час не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з рішення Липовецької міської ради №54 від 17.02.2016 7 сесії 7 скликання "Про перейменування вулиць міста Липовець" вулицю Кірова перейменовано на вулицю Замкову (а.с. 6).

Суд, з огляду на встановлені обставини, вирішуючи питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

За правилами ст. 150 ЖК України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Наведене кореспондується із вимогами ст. 383 ЦК України.

За змістом ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач приходиться позивачеві сином, у зв`язку із чим останній був зареєстрований в житлового будинку. Відповідач вибув із зазначеного житлового будинку з 06.09.2019 та по даний час, не проживає за зареєстрованим місцем проживання, не несе жодних зобов`язань по утриманню нерухомого майна.

Встановлені судом обставини підтверджують відсутність відповідача понад один рік без поважних причин за місцем зареєстрованого місця проживання, що є юридичним фактом та підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права особи на користування житловим приміщенням.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, у зв`язку з чим позов слід задовольнити позов повністю.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 7680, 141, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко