ПОСТАНОВА

іменем України

14 квітня 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/5330/19

провадження № 22-ц/4809/666/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 10 листопада 2020 року у складі судді Іванової Л.А.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок завдання тілесних ушкоджень.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що 24 квітня 2019 року в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда розглядалась справа про оскарження рішення поліцейського щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. У зв`язку з нечитабельністю постанови працівника поліції судове засідання по вказаній справі було перенесено та запропоновано подати до суду примірник оскаржуваної постанови в читабельному варіанті. Через що ОСОБА_1 24 квітня 2019 року, разом зі своїми колегами-журналістами, прибули за адресою м. Кропивницький, вул. Ю. Бутусова, 22-б, до громадської приймальні Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції для отримання вказаного документу. Однак, на вході їх зустріли працівники поліції, запропонували записатися в зошит та вимагали документи, пояснення з даного приводу не приймались, підійшло ще кілька працівників поліції та застосували до нього силу, нанесли тілесні ушкодження, одягли кайданки. Вказав, що внаслідок зазначених вище подій він у період з 26 квітня 2019 року по 16 травня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні та до 22 травня 2019 року лікувався амбулаторно, що підтверджується копією епікризу №517 про перебування на стаціонарному лікуванні та копією листка непрацездатності. При цьому, до даного часу йому не повідомили про наслідки проведеної перевірки за його заявою про побиття його поліцейськими, йому відомо лише номер ЄРДР, присвоєний заяві - №0000414 від 31 травня2019 року. Також зазначив, що відносно нього за даним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення від 24 квітня 2019 року, за наслідками розгляду якого 27 травня 2019 року постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда, яка залишена без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 25 червня 2019 року, адміністративне провадження відносно нього (позивача) за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАп було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Враховуючи те, що внаслідок перелічених подій він отримав тілесні ушкодження, перебував на стаціонарному лікуванні, а у подальшому лікувався амбулаторно вважає, що йому було завдано матеріальної шкоди на суму 33566, 21 грн та моральної шкоди, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього особисто, у приниженні честі та гідності його як особи, у приниженні його ділової репутації, перебування як його, так і його сім`ї у стресовому стані, крім того, ним та близькими родичами було додатково витрачено багато зусиль по організації свого життя, виділення додаткового часу для організації його лікування, фінансування на придбання ліків. Розрахунок розміру моральної шкоди проведено за формулою, розробленою професором О.М. Ерделєвським, який становить 150288, 00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просив судстягнути з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 33566, 21 грн та моральну шкоду в розмірі 150228, 00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 10 листопада 2020 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції та Департамент патрульної поліції направили до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 10 листопада 2020 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права (а.с.176-183).

У судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24 квітня 2019 року серії ГП 523511,який складено поліцейським роти №3 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП капралом поліції Король О.І. 24.04.2019 о 15.10 год. ОСОБА_1 , перебуваючи у АДРЕСА_1 , поряд із входом до будівлі УПП в Кіровоградській області ДПП, висловлювався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_5 та образливо до нього чіплявся, чим ображав його честь та гідність, як громадянина України, тобто своїми діями ОСОБА_1 порушував нормальний режим роботи УПП в Кіровоградській області ДПП (а.с.10).

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2019 року, яка залишена без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 25 червня 2019 року, відносно ОСОБА_1 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.11-14).

Згідно з копією епікризу №517, виданого Приватним підприємством «Лікарня Святого Луки», ОСОБА_1 знаходився на обстеженні та лікуванні в МЦ «Лікарня Святого Луки» в період з 26 квітня 2019 року по 16 травня 2019 року з діагнозом при надходженні до лікарні: забій шийного відділу хребта; заключний клінічний діагноз: закрита травма шиї. Забій м`яких тканин шиї. Ротаційний підвивих С1. Гематома повіки правого ока (а.с.7-8).

Як убачається з копії листка непрацездатності №888505 серії АДФ №306223, виданого КЗ «ЦМЛ м. Кіровограда», ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні в період з 17 травня 2019 року по 21 травня 2019 року (а.с.6).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що не було доведено суду наявності завданої йому шкоди, протиправності діяння її заподіювача (визнання незаконними дій), наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача, не надано доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача шкоди та шкодою, на яку посилається позивач, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову, що має наслідком відмови позивачу у задоволенні позову.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, виходячи з такого.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема й органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких у законодавстві виокремлюються посадові чи службові особи органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких передбачений частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами підлягають застосуванню правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статтею 1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині другій статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Частиною першою ст.1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Суд дійшов правильного висновку, що, враховуючи те, що у зазначеній справі з урахуванням заявлених позивачем позовних вимог та підстав позову, а також наданих доказів, відсутні підстави для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, то спірні правовідносини регулюються положеннями ст.1174 ЦК України, якою встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Стаття 1174 ЦК України передбачає спеціальні підстави та умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди в позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності в цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб`єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб`єктів та характері їхніх дій.

До суб`єктів відповідальності за цією нормою належать створені відповідно до Конституції України, правових актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, органи, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, а також органи місцевого самоврядування, створені на підставі Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», їх виконавчі органи та посадові або службові особи вказаних державних органів.

Сферою застосування вказаної норми є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній або юридичній особі у зв`язку з прийняттям зазначеними суб`єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про Національну поліцію України» національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст.13 Закону систему поліції складають: центральний орган управління поліцією; територіальні органи поліції.

Крім того, у складі поліції функціонують, зокрема, патрульна поліція.

Відповідно до Положення про Департамент патрульної поліції від 02.11.2015 року №73 Департамент патрульної поліції є міжрегіональним органом Національної поліції, який створюється, ліквідовується та реорганізовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції відповідно до Положення є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції та згідно із законодавством України реалізовує свої повноваження на території Кіровоградської області.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що у даних правовідносинах стягненню на користь позивача шкоди, завданої неправомірними діями службових осіб органів державної влади - посадових осіб УПП в Кіровоградській області ДПП, має передувати ухвалене в установленому законом порядку судове рішення щодо неправомірності таких дій.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 жовтня 2001 року у справі №1-36/2001 зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної) завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими чи службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто, відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів, тим самим, відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 надав лише докази перебування у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Миколаєві, про внесення відомостей на підставі заяви позивача від 31 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000414 про перевищення службових повноважень працівниками Управління патрульної поліції у Кіровоградській області, які 25 квітня 2019 року під час контактування з журналістами газети «Кропивницький дорожній контроль» порушили їх права та застосували до них насильство, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України (а.с.23).

При цьому відшкодування майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, має значення для усунення наслідків кримінального правопорушення та поновлення порушених прав громадян, підприємств, установ, організацій. Саме тому особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, має право на її відшкодування, у разі доведення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення та вини особи у вчиненні кримінального правопорушення, встановленої обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Реалізувати це право можливо як шляхом пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні до початку судового розгляду, так і шляхом пред`явлення позову в порядку цивільного судочинства, у разі, якщо особа не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду.

Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Апеляційний суд вважає, що позивачем не надано належних доказів того, що посадовими особами Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції відносно нього були вчинені протиправні дії, не надано доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача шкоди та шкодою, на яку посилається позивач.

Отже на час розгляду даної цивільної справи вина осіб, які є працівниками Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, не доведена, як не доведено і причинно-наслідкового зв`язку між незаконними (протиправними) діями та заподіяною позивачеві шкодою, що унеможливлює задоволення позову про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 10 листопада 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2021 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

В.В. Черненко