Справа № 583/3163/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Р.В.,

за участю секретаря Шаміладзе В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Шугалєй О.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи в залі суду № 5 справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів «Державного агентства резерву України», про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, -

встановив:

Позивач 10.08.2021 року звернулася до суду із позовною заявою до ДП «Охтирський КХП» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона перебувала з ДП «Охтирський КХП» у трудових відносинах. 01.07.2021 року позивача звільнено відповідно до ч. 2 ст. 36 КЗпП України. Після звільнення відповідач не сплатив заробітну плату, у зв`язку із чим мається заборгованість в сумі 6877 грн. 46 коп. Також просила суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з розрахунку по день винесення рішення. Крім того, прохала стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Позивач у судовому засіданні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити за виключенням вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі у зв`язку із добровільною її сплатою.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення вимог позивачки про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Однак заявила про безпідставність вимог позивача у частині стягнення на її користь моральної шкоди з підстав викладених у відзиві.

Ухвалою суду від 12.08.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження.

20.08.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив у якому зазначено про не проведення повного розрахунку при звільненні через скрутне матеріальне становище підприємства. 01.07.2021 позивачу було проведено нарахування заробітної плати, однак повний розрахунок був проведений 18.08.2021 р. Керівництво підприємства не мало умислу на порушення трудових прав позивача, тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

26.08.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено нормативно правове обґрунтування для задоволення позовних вимог у частині стягнення середнього заробітку та моральної шкоди. Також був наведений розрахунок середнього заробітку за період із 01.07.2021 по 18.08.2021 в сумі 14367,15 грн. з урахуванням того, що середньоденна заробітна плата позивача становила 410 грн. 49 коп.

Ухвалою суду від 30.08.2021 було закрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів «Державного агентства резерву України», у частині позову про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з ПАТ ДП «Охтирський КХП», про що свідчить записи у трудовій книжці НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 звільнено 01.07.2021 року на підставі ч. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку строкового трудового договору.

Згідно платіжного доручення №848 від 18.08.2021 підприємство перерахувало позивачу наявну заборгованість по заробітній платі в розмірі 6875,86 грн.

Згідно довідки наданої відповідачем середньоденний заробіток позивача за основним місцем роботи становив 314,11 грн.; за сумісництвом - 144.76 грн.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, за положеннями ст. 117 КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Судом встановлено, що при звільненні позивача, відповідач свій обов`язок із проведення з працівником розрахунку не виконав, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Належних та допустимих доказів того, що невиплата заробітної плати спричинена не з його вини, відповідачем не надано.

Відповідно до роз`яснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі застосування ст. 117 КЗпП України перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100.

Відповідно до п. 2 Порядку, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судом встановлено, що позивача звільнено 01.07.2021 року, а повний розрахунок зі сплати заборгованості по заробітній платі здійснено лише 18.08.2021 р..

Середньоденний заробіток позивача становить 458,87 грн. (314.11 + 144,76)

Враховуючи лист Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2021 році» від 12.08.2020 №3501-06/219 кількість святкових та вихідних днів, кількість робочих днів позивача з дати звільнення, тобто з 02.07.2021 року (наступний день з дати звільнення) по 18.08.2021 року включно складає 34 дні, тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 15601 грн. 58 коп. з розрахунку 458 грн. 87 коп. (середньоденна заробітна плата) Х 34 (кількість робочих днів з часу звільнення подень проведення розрахунку).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У судовому засіданні встановлено наявність факту порушення з боку підприємства законного права працівника на працю та отримання заробітної плати за неї. Суд вважає доведеним факт наявності в позивача моральних страждань із приводу незаконного звільнення. Разом із тим, суд дійшов до висновку про те, що заявлений позивачем розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди є завищений. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 1000 гривень.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 168 Податкового кодексу України передбачено порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету. 168.1. Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом. 168.1.1. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Податкового кодексу України. 168.1.2. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до ч. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді середнього заробітку, нарахованого на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивачем сплачено судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди, вимоги за якою задоволено на 20 %, то стягнути на користь позивача понесені нею витрати із урахуванням часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у сумі 181 грн. 60 коп. (20/100)х908.

Також з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за ставкою судового збору передбаченої Законом України «Про судовий збір» за вимогу майнового характеру на суму 908 грн., оскільки вимоги позивача у цій частині задоволені повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, ст. ст. 115, 116, 117, 233, 2371 КЗпП України, Порядком обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 100 від 08.02.1995 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні розмірі 15601 гривню 58 копійок з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів із зазначеної суми.

Стягнути з державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 1000 гривень моральної шкоди та 181 гривню 60 копійок витрат пов`язаних із сплатою судового збору, а всього - на загальну суму 1181 гривню 60 копійок.

Стягнути з державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко