Провадження №2-з/932/105/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ), приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни (м. Дніпро, вул. Гоголя, буд. 26) про витребування з чужого незаконного володіння квартир та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни про витребування з чужого незаконного володіння квартир та визнання права власності.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної цивільної справи.

Ухвалою від 29.01.2021 року справа прийнята суддею до провадження, визначено про розгляд справи в порядку загального провадження з провадженням підготовчого засідання.

08.06.2021 року до суду надійшла заява представника позивачів про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на: квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею (кв.м.) 70,36, житловою площею (кв.м.) 43,3; на квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею (кв.м.) 54,1, житлова площа (кв.м.) 39,5.

В обгрунтування вимог представник позивачів посилається на те, що позовні вимоги, які розглядаються у даній справі, стосуються двох об`єктів нерухомості: квартири АДРЕСА_4 та квартири АДРЕСА_5 , що належали сім`ї ОСОБА_7 , але внаслідок шахрайських дій зазначені об`єкти вибули із їх володіння. Квартира АДРЕСА_5 на протязі жовтня - листопада 2017 року двічі змінила власника, подальше відчуження було припинене внаслідок накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0000423, відкритого 03 08.2018 року СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП за ч. З ст. 190 КПК України, до якого в якості потерпілої залучена ОСОБА_1 . Строк досудового розслідування, встановлений ст. 219 КПК України наразі сплив, отже існує загроза закриття кримінального провадження та зняття арешту з об`єктів нерухомості, що з великою вірогідністю призведе до подальшого відчуження спірних квартир з метою ускладнення їх повернення законним власникам , а отже, - до неможливості виконання судового рішення у цій справі у разі його ухвалення на користь позивачів. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2020 року слідчий суддя Слюсар Л.П. задовольнила клопотання ОСОБА_5 та скасувала арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2018 року, у межах кримінального провадження № 0000423 від 03 серпня 2018 року, на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 . Отже невстановленими особами вже здійснюються дії щодо відчуження спірних квартир. Велика ймовірність того, що й відповідач ОСОБА_6 знайде аргументи для слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська для зняття арешту з квартири АДРЕСА_5 при явних ознаках шахрайства.

Також, заявник посилається на те, що 11.12.2019 року представником позивачів адвокатом Лавринович О.В. подана заява про забезпечення позову, в якій адвокат просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею (кв.м.) 70,36, житлова площа (кв.м.) 43,3; квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею (кв.м.) 54,1, житлова площа (кв м.) 39,5. До цього часу зазначена заява судом не розглянута, саме цим викликана необхідність подання повторної заяви з уточненням даних ДРРП стосовно спірних квартир.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, ознайомившись матеріалами цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України, визначено види забезпечення позову, де у п. 6 ч. 1 вказаної статті зазначено про можливість забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Забезпеченням позову по суті є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У рішенні Дейвіда Горнсбі (David Hornsby) та Ади Енн Горнсбі (Ada Ann Hornsby) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на норми ЦПК України, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 151 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У пункті 4 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Частиною 4 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч. 1, 6 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Павловської Г.О., в якому просять витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_4 , скасувавши запис про проведення державної реєстрації за ним права власності; визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину зазначеної квартири; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_5 , скасувавши запис про проведення за ним державної реєстрації права власності на вказану квартиру. Позов обгрунтовано тим, що вказані квартири належали сім`ї ОСОБА_7 , але внаслідок шахрайських дій зазначені об`єкти вибули із їх володіння, на протязі жовтня - листопада 2017 року двічі змінено власника, подальше відчуження було припинене внаслідок накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0000423, відкритого 03 08.2018 року СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП за ч. З ст. 190 КПК України, до якого в якості потерпілої залучена ОСОБА_1 .

Представник позивачів в заяві про забезпечення позову зазначає, що строк вищевказаного досудового розслідування, встановлений ст. 219 КПК України, наразі сплив, отже існує загроза закриття кримінального провадження та зняття арешту з об`єктів нерухомості, що з великою вірогідністю призведе до подальшого відчуження спірних квартир з метою ускладнення їх повернення законним власника, а отже, - до неможливості виконання судового рішення у цій справі у разі його ухвалення на користь позивачів. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2020 року слідчий суддя Слюсар Л.П. задовольнила клопотання ОСОБА_5 та скасувала арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2018 року, у межах кримінального провадження № 0000423 від 03 серпня 2018 року, на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_5 . Отже невстановленими особами вже здійснюються дії щодо відчуження спірних квартир, велика ймовірність того, що й відповідач ОСОБА_6 знайде аргументи для слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська для зняття арешту з квартири АДРЕСА_5 при явних ознаках шахрайства.

Як вбачається з «Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» від 08.06.2021 року право власності на спірне нерухоме майно квартиру АДРЕСА_5 зареєстровано за ОСОБА_6 , право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_5 .

У позовній заяві позивачі, зокрема, вказують на те, що вищевказані квартири незаконно вибули з володіння сім`ї Лівіцьких протягом 08-11 вересня 2017 року за сфальшованими рішеннями суду за дієвої участі приватного нотаріуса Павловської Г.О., якою в порушення вимог чинного законодавства зареєстровано право власності осіб за рішеннями суду, що не мали штрих-коду, не було перевірено реєстрацію судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень, проігноровано спадкову справу, відкриту 20.07.2017 року після померлого ОСОБА_8 та те, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2017 року у цивільній справі № 201/11023/17 ухвалене відносно померлої особи.

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачами на підтвердження своїх вимог, доводів заяви про забезпечення позову та матеріалів, що містяться в цивільної справи, приймаючи до уваги той факт, що з цих доказів, вбачається існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог позивачів, які стверджують про незаконність вибуття у володіння відповідачів зазначеного нерухомого майна та у позовних вимогах просять витребувати ці квартири з чужого незаконного володіння відповідачів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею (кв.м.) 70,36, житловою площею (кв.м.) 43,3; та на квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею (кв.м.) 54,1, житлова площа (кв.м.) 39,5.

Однак, суд вважає, що накладення арешту на майно є не співмірним у даному випадку заходом забезпечення позову, оскільки арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошення заборони розпоряджатися, а в разі потреби в обмеженні права користування майном, а тому неможливо накласти арешт на транспортні засоби, які знаходяться у постійному використанні.

Виходячи з вимог ст. 150 ЦПК України, яка, окрім арешту передбачає і такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, а також враховуючи інтереси як позивачів так і відповідачів, зважаючи на обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог та спроможності таких заходів забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони здійснювати будь-які дії стосовно: квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею (кв.м.) 70,36, житловою площею (кв.м.) 43,3; та квартири АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею (кв.м.) 54,1, житлова площа (кв.м.) 39,5, а саме розпоряджатися ними у будь-який спосіб, зокрема, але не виключно: відчужувати (продавати, дарити, міняти тощо), передавати на зберігання третій особі, передавати в найм (оренду), лізинг, здійснювати перепланування та/або будь-які будівельні роботи, знищувати і псувати, реєструвати місце проживання/перебування осіб.

Приймаючи рішення про часткове задоволення заяви позивачів про забезпечення позову, суд вважає, що наданими доказами підтверджено посилання позивачів про можливе відчуження вказаного нерухомого майна до розгляду справи по суті. Встановивши, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позову, оскільки предметом спору у цій справі є витребування квартир із чужого незаконного володіння, визнання права власності, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення виконання ймовірного судового рішення, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову позовним вимогам у цій справі, оскільки невжиття заходу забезпечення позову може в подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення цього позову.

Відтак, забезпечення позову шляхом вчинення дій щодо вказаного вище майна до ухвалення рішення у справі та набрання ним законної сили не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу чи іншим заінтересованим особам.

Суд вважає, що зазначені заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачами у даній справі позовними вимогами.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 154, 157 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни про витребування з чужого незаконного володіння квартир та визнання права власності, - задовольнити частково.

Заборонити здійснювати будь-які дії стосовно: квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею (кв.м.) 70,36, житловою площею (кв.м.) 43,3; та квартири АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею (кв.м.) 54,1, житлова площа (кв.м.) 39,5, а саме розпоряджатися ними у будь-який спосіб, зокрема, але не виключно: відчужувати (продавати, дарити, міняти тощо), передавати на зберігання третій особі, передавати в найм (оренду), лізинг, здійснювати перепланування та/або будь-які будівельні роботи, знищувати і псувати, реєструвати місце проживання/перебування осіб.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Вищезазначені заходи забезпечення позову вжити до вирішення даного спору по суті.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити для виконання учасникам справи, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Державній реєстраційній службі, Головному управлінню юстиції у Дніпропетровській області.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Суддя Т.О. Кудрявцева