Справа № 147/1144/20
Провадження № 2/147/200/21
УХВАЛА

21 квітня 2021 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Натальчук О.А.,

із секретарем Свистун А.П.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Рижавського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області клопотання ОСОБА_2 про прийняття до спільного розгляду зустрічної позовної заяви про визначення місця проживання дітей, поданої в межах розгляду цивільної справи №147/456/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.08.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

21.10.2020 р. до суду від ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник просили об`єднати з позовом про розірвання шлюбу зустрічний позов відповідача про визначення місця проживання дітей, поданий 21.10.2020 р. через канцелярію суду. Будь-яких інших клопотань не заявляв.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила суд відмовити у задоволенні клопотання про об`єднання позовів, оскільки на даний час вирішується питання розірвання шлюбу.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та зустрічний позов, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу способами, які не заборонені законом, перелік яких не є вичерпним.

Тлумачення ч. 2 ст. 193 та ч. 1 ст. 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.

Положеннями ч. 3 ст.49 ЦПК України передбачено право відповідача подати зустрічний позов у строки, встановлені законом.

Статтею 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 193 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Ухвалою суду від 12.08.2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання та надано відповідачеві строк для подання відзиву та зустрічного позову протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.35) ухвалу суду від 12.08.2020 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та додатками до неї, відповідачем було отримано 25.08.2020 року.

За вказаних обставин, відповідач мав право подати до суду відзив на позовну заяву та або зустрічну позовну заяву в строк до 09.09.2020 року включно.

15.09.2020 р. від ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неявкою його представника.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, оскільки станом на 25.08.2020 року відповідачеві було відомо про відкриття провадження у справі №147/456/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, а зустрічний позов відповідача про визначення місця проживання дітей надійшов до суду лише 21.10.2020 року, то останній є таким, що поданий поза 15-ти денним строком встановленим судом для вчинення відповідної процесуальної дії.

З клопотанням про поновлення строку на подання зустрічного позову відповідач не звертався та поважність причин пропуску такого строку судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлене ОСОБА_2 клопотання не підлягає задоволенню. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог ч. 1 статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (ч. 3 ст. 194 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини зазначав, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, відмова у прийнятті зустрічного позову не є порушенням права ОСОБА_2 на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає йому звернутися до суду з вказаним позовом в загальному порядку.

Керуючись ст. 193 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Натальчук