31.08.2021 Єдиний унікальний номер 205/1475/21
Провадження № 2/205/1724/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Далакян Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Інвестицій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Менеджмент Інвестицій» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 лютого 2018 року між ТОВ «Менеджмент Інвестицій» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту № 47-18/СК, згідно умов якого кредитор надає, а позичальник отримує кредит у розмірі 1500 грн. терміном на 29 календарних днів, а саме: з 27 лютого 2018 року до 27 березня 2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,50 % в день від суми заборгованості, що сплачується у день фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 27 березня 2018 року включно; у разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50 % в день від суми заборгованості до повного погашення. Сукупна вартість кредиту становить 547,50% річних, або 1,50 % в день від суми заборгованості, що у грошовому вираженні складає 22,50 грн. за день. Крім того, відповідно до п. 8.3. Договору, у разі порушення строків повернення Позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Кредитора штраф у розмірі 2 % від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення Кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення Кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення. 21 вересня 2018 року дотримуючись чинного законодавства України, а саме - ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, яка регламентує що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Протоколом № 21/09/2018-3 Кредитор ухвалив з 24 вересня 2018 року зупинити фізичній особі ОСОБА_1 нарахування відсотків та штрафів у зв`язку з настанням 180-денного строку простроченої заборгованості. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, вказана заборгованість за договором споживчого кредиту залишається несплаченою відповідачем до теперішнього часу, незважаючи на повідомлення про факт виникнення заборгованості, у зв`язку з чим у відповідача перед ТОВ «Менеджмент Інвестицій», станом на 05 лютого 2021 року, виникла заборгованість у розмірі 14 575 грн. 03 коп. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Менеджмент Інвестицій» заборгованість за договором споживчого кредиту № 47-18/СК від 27 лютого 2018 року станом на 05 лютого 2021 року у розмірі 14 575 грн. 03 коп., яка складається з: 1 500 грн. 00 коп. - заборгованості по кредиту, 652 грн. 50 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 4 050 грн. 00 коп. - заборгованості по простроченим відсоткам, 8 016 грн. 60 коп. - заборгованості по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям, 128 грн. 83 коп. - 3% річних від простроченої суми, 227 грн. 10 коп. інфляційне збільшення боргу, а також судові витрати.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання, у якому просить розглядати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча відповідно до ч. 11 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 34, 35), також відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 36), заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення.

31 серпня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи.

За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 27 лютого 2018 року між ТОВ «Менеджмент Інвестицій» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту № 47-18/СК (а. с. 5-8).

Відповідно до п. 1.1. Договору, кредитор на підставі цього Договору надає, а позичальник отримує грошові кошти в розмірі, зазначеному в п. 1.2. цього Договору, на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання та платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти кредитору на умовах, що передбачені цим Договором.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що Кредитор надає, а позичальник отримує кредит на таких умовах: сума кредиту: 1500,00 грн.; строк кредиту: 29 календарних днів з моменту отримання його позичальником, а саме з 27 лютого 2018 року до 27 березня 2018 року; термін повернення кредиту: до 27 березня 2018 року включно; термін сплати відсотків за користування кредитом: відсоткова ставка становить 1,50 % в день від суми заборгованості та сплачується в день фактичного повернення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 27 березня 2018 року включно; у разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50% в день від суми заборгованості до повного погашення; вид кредиту: споживчий кредит; цільове використання: задоволення споживчих потреб; сукупна вартість кредиту становить: 547,50% річних, або 1,50 % в день від суми заборгованості, що у грошовому вираженні складає 22,50 грн. за день; тип процентної ставки: фіксована.

Відповідач ОСОБА_1 отримав споживчий кредит у розмір 1500 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 27 лютого 2018 року (а. с. 10).

Пунктом 5.1. підписаного між сторонами договору передбачено, що позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахуванням на рахунок кредитора в такі строки: а) повернення кредиту - до 27 березня 2018 року; б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або пролонгації договору.

Згідно із п. 8.2. договору позичальник, який порушив строки повернення обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Пунктом 8.3. Договору встановлено, що у разі порушення строків повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора штраф у розмірі 2 % від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення Кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення. Нарахування штрафів здійснюється в момент остаточного розрахунку, до цього моменту вони вважаються прогнозованими. Штраф є засобом відповідальності позичальника та нараховується окремо від процентів за користування кредитом.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (п. 5 ч. 1 ст. 1 цього закону).

За змістом пункту 6 частини 1 статті 4 зазначеного Закону надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту є фінансовою послугою.

ТОВ «Менеджмент Інвестицій» є юридичною особою, має статус фінансової установи за законодавством України, внесене до Державного реєстру фінансових установ України, що підтверджується випискою з державного реєстру (а. с. 3).

Встановлено, що згідно із ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, яка передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, протоколом № 21/09/2018-3 від 21 вересня 2018 року позивач (кредитор) ухвалив з 24 вересня 2018 року зупинити відповідачу ОСОБА_1 нарахування відсотків та штрафів у зв`язку з настанням 180-денного строку простроченої заборгованості.

Судом також встановлено, що 24 квітня 2018 року за вих. № 24-04/1 ТОВ «Менеджмент Інвестицій» направило вимогу відповідачу ОСОБА_1 про виконання зобов`язання з погашення кредиту, відсотків по кредиту та штрафів згідно умов договору споживчого кредиту № 47-18/СК від 27 лютого 2018 року (а. с. 11), проте вимога товариства відповідачем не виконана.

Згідно із наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором споживчого кредиту станом на 05 лютого 2021 року складає 14 575 грн. 03 коп., яка складається з: 1 500 грн. 00 коп. - заборгованості по кредиту, 652 грн. 50 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 4 050 грн. 00 коп. - заборгованості по простроченим відсоткам, 8 016 грн. 60 коп. - заборгованості по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям, 128 грн. 83 коп. - 3% річних від простроченої суми, 227 грн. 10 коп. інфляційне збільшення боргу.

Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ).

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Одним із видів неустойки є штраф, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Крім того згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 будучи вільним в укладенні договору та визначенні його умов, керуючись свободою договору, наданою статтями 6, 627 ЦК України, погодився з умовами договору та усвідомлював можливі наслідки невиконання покладених на нього зобов`язань.

З наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що отримана відповідачем основна сума боргу за споживчим кредитом в розмірі 1500,00 грн. позивачу не повернута на умовах та в строки обумовлені в договорі, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, сторонами договору узгоджено розмір відсотків за користування кредитом в розмірі 1,50% в день від суми заборгованості та термін їх сплати, а також відповідальність за невиконання умов договору з повернення кредиту.

Судом також встановлено, що позивач згідно проведеного ним розрахунку просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам та штрафні санкції.

Вирішуючи питання в частині позовних вимог про стягнення відсотків, суд виходить з наступного.

Протоколом № 21/09/2018-3 від 21 вересня 2018 року ТОВ «Менеджмент Інвестицій» за договором споживчого кредиту № 47-18/СК, зупинило нарахування відсотків та штрафів простроченої заборгованості з 24 вересня 2018 року (а. с. 12).

Пунктом 5.1. договору споживчого кредиту передбачено, що позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахуванням на рахунок кредитора в такі строки: а) повернення кредиту - до 27 березня 2018 року; б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або пролонгації договору.

Отже, з 27 лютого 2018 року по 23 вересня 2018 року заборгованість по відсоткам всього складає 4 702 грн. 50 коп., з яких: 652 грн. 50 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (1500,00 грн. х 29 днів х 1,50%) та 4050 грн. 00 коп. заборгованість по простроченим відсоткам (1500,00 грн. тіло кредиту х 180 днів прострочення х 1,50% по умовам договору).

Договір споживчого кредиту № 47-18/СК від 27 лютого 2018 року укладений строком на 29 днів, тобто до 27 березня 2018 року, в той же час пунктом 1.2 якого передбачає, що у разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50% в день від суми кредиту та сплачується в день фактичного повернення кредиту, у зв`язку з чим суд вважає, що нараховані відсотки позивачем не суперечать вимогам закону.

У зв`язку з наведеним, з урахуванням вимог ст. ст. 1050, 1048 ЦК України позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування споживчим кредитом в розмірі 652 грн. 50 коп. та заборгованості по простроченим відсоткам в розмірі 4 050 грн. 00 коп. підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання в частині позовних вимог стосовно штрафних санкцій, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг також відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Частинами 4 та 5 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак, а саме якщо: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Конституційний Суд України у рішенні №15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року у справі про захист прав споживачів кредитних послуг вказав, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

У рішенні №7-рп/2013 від 11 липня 2013 року Конституційний Суд України вказав, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Тому умови спірного договору кредиту (п. 8.3) не відповідають вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» про заборону включення до споживчого договору умов, які є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності наслідком таких умов є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Так, пункт 8.3. Договору передбачає, що у разі порушення строків повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора штраф у розмірі 1,50 % від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення. Нарахування штрафів здійснюється в момент остаточного розрахунку, до цього моменту вони вважаються прогнозованими. Штраф є засобом відповідальності позичальника та нараховується окремо від процентів за користування кредитом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, стягнення штрафу.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що штрафні санкції позивачем в розмірі 8 016 грн. 60 коп. нараховані всупереч вимогам законодавства, оскільки за договором передбачена відповідальність за невиконання відповідачем зобов`язання у вигляді прострочених відсотків за кредитом.

З урахуванням наведеного, в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям в зазначеному вище розмірі належить відмовити, у зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Крім того, згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 8.2. договору позичальник, який порушив строки повернення обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач провів розрахунок щодо нарахування 3% річних від простроченої заборгованості за формулою: С (сума заборгованості) х 3 (3% річних) х Д (кількість днів прострочення боргу): 365 (кількість днів у році): 100, а також інфляційного збільшення боргу, з яким суд погоджується в повній мірі.

У зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних від простроченої суми в розмірі 128 грн. 83 коп. та інфляційного збільшення боргу в розмірі 227 грн. 10 коп. підлягають задоволенню.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Менеджмент інвестицій», та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором споживчого кредиту № 47-18/СК від 27 лютого 2018 року в розмірі 6 558 грн. 43 коп., яка складається з: 1 500 грн. 00 коп. - заборгованості по кредиту, 652 грн. 50 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 4 050 грн. 00 коп. - заборгованості по простроченим відсоткам, 128 грн. 83 коп. - 3% річних від простроченої суми, 227 грн. 10 коп. інфляційне збільшення боргу, а у задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити з підстав їх недоведеності.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1 021 грн. 44 коп. (6 558 грн. 43 коп.*2 270 грн. 00 коп./ 14 575 грн. 03 коп.), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 15, 207, 526, 626, 628, 633-634, 638, 1048-1050, 1054-1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Інвестицій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Інвестицій» () заборгованість у розмірі 6 558 грн. 43 коп., а також понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1 021 грн. 44 коп.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Інвестицій», , юридична адреса: 49027, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 22.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.П. Терещенко