Справа № 759/9611/20
Провадження № 2/752/3224/21
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
18 травня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
заучасті секретаря судового засідання Коротун Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, процентів за користування грошовими коштами, трьох відсотків річних та втрат інфляції,
11 червні 2020 року позивач Департамент патрульної поліції звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 33 079,62 грн; 10 374,32 грн процентів за користування чужими грошовими коштами; 2 026,24 грн 3% річних; 3 637,85 грн втрат від інфляції, а всього 49 118,03 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що ОСОБА_1 з серпня 2017 року по 11 липня 2018 року проходив службу в поліції на посаді інспектора роти №4 батальйону №1 полку №1 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції.
Відповідач у період з 09.02.2018 по 06.03.2018 та з 01.05.2018 по 04.07. 2018 був відсутній на службі без поважних причин.
01.06.2018 безпосередній керівником відповідача командиром роти старшим летенантом Крештофом Д.О. подано рапорт на ім`я начальника управління з проханням провести службове розслідування за фактом відсутності на службі відповідача без поважних причин за період з 09.02.2018 по 06.03.2018.
09.07.2018 командиром роти старшим летенантом Крештофом Д.О. подано ще один рапорт з проханням провести службове розслідування за фактом відсутності на службі відповідача без поважних причин за період з 01.05.2018 по 04.07.2018.
За результатами розслідування було складено висновок від 19.07.2018 за фактом порушення службової дисципліни відповідачем. Було встановлено, що інспектор роти ОСОБА_1 в зазначені вище періоди був відсутній на службі без поважних причин. Наказом Департаменту патрульної поліції від 31.07.2018 № 1032 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Однак, згідно з наказом Департаменту патрульної поліції відповідач був звільнений за власним бажанням зі служби раніше - 05.07.2018.
За вказані періоди відсутності ОСОБА_1 на службі без поважних причин, він отримав грошове забезпечення у розмірі 33 079,62 грн (з урахуванням судового збору). Позивач, з метою урегулювання спору, 11.10.2019 на адресу відповідача надіслав претензію, проте, станом на день подання позовної заяви, відповіді на неї не надана, кошти добровільно не повернуті.
Ухвалою від 12 червня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва передав справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів до Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю (а.с. 129).
Вказана справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва і ухвалою від 11.01.2021 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 134).
Ухвалою суду про відкриття провадження відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.
Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин. В установлений строк заперечення та відзив на позовну заяву не подав.
З огляду на викладене, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі доказів наявних у справі.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з серпня 2017 року по 11 липня 2018 року проходив службу в поліції на посаді інспектора роти №4 батальйону №1 полку №1 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції.
Відповідач у період з 09.02.2018 року по 06.03.2018 року та з 01.05.2018 року по 04.07. 2018 року був відсутній на службі без поважних причин.
01.06.2018 року безпосереднім керівником відповідача командиром роти старшим летенантом Крештофом Д.О. було подано рапорт на ім`я начальника управління патрульної поліції Зозулі Ю.Г. (вх. №660вн/41/11/18-18) з проханням провести службове розслідування за фактом відсутності на службі відповідача без поважних причин за період з 09.02.2018 року по 06.03.2018 року. Повідомив, що на підтвердження своєї відсутності на робочому місці відповідач ОСОБА_1 надав лікарняні листи з приватної клініки м. Києва, які містять ознаки підробки та справжність і достовірність яких викликає сумніви (а.с. 13, 92-97).
09.07.2018 командиром роти старшим летенантом Крештофом Д.О. подано другий рапорт (вх. №896вн/41/11/18-18) з проханням провести службове розслідування за фактом відсутності на службі відповідача без поважних причин за період з 01.05.2018 по 04.07.2018 (а.с. 14). На підтвердження цього надав акти про відсутність на роботі ОСОБА_1 з 01.05.18 по 04.07.2018, яка виявлена під час денного шикування. В актах зазначено, що відповідач на телефонні дзвінки не відповідає, причини неявки на службу не повідомив (а.с. 26-91).
Наказом Департаменту патрульної поліції № 3061 від 06.07.2018 «Про призначення та проведення службового розслідування», у зв`язку з можливим порушенням службової дисципліни інспектором роти №4 батальйону №1 полку №1 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_1 , що виразилося у відсутності на службі без поважних причин, призначено службове розслідування (а.с. 15).
За результатами службового розслідування було складено висновок від 19 липня 2018 року відповідно до якого комісія дійшла висновку, що надані ОСОБА_1 листки непрацездатності не є документами, які свідчать про непрацездатність чи інші поважні причини відсутності його на службі. На підставі зазначеного, а також актів про відсутність на роботі і враховуючи попередні порушення службової дисципліни, лейтенанта поліції ОСОБА_1 за вчинення дисциплінарного проступку рекомендовано звільнити зі служби в поліції (а.с. 16-19).
Наказом Департаменту патрульної поліції № 1032 від 31.07.2018 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.1 ч.1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та п.8 ч. 1 ст. 8 цього статуту, пунктів 1,2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» інспектора роти №4 батальйону №1 полку №1 (з обслуговування правового берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (а.с. 23-24).
Однак, як вбачається з матеріалів справи, наказом Департаменту патрульної поліції № 660 о/с від 05.07.2018 лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 11 липня 2018 року на підставі його рапорта та відповідно до п.7 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію» (а.с. 25).
Відповідно до довідки про доходи управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку № 477 від 7 квітня 2020 року, яку надав позивач, ОСОБА_1 за період з 9 лютого 2018 року по 6 березня 2018 року та з 1 травня 2018 року по 4 липня 2018 року отримав грошове забезпечення, загальна сума якого становить 33 079,62 грн (а.с. 98).
У зв`язку з тим, що у вказані періоди відповідач був відсутній на службі без поважних причин і цей факт підтверджений у висновку службового розслідування від 19 липня 2018 року, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 отримане ним грошове забезпечення у розмірі 33 079,62 грн.
Станом на день подання позову ОСОБА_1 зазначена в претензії сума 32 583,41 грн не відшкодована.
Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону України «Про національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умови служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Згідно з пунктом 8 розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із спеціальними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, за час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується.
Так, загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого);
3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 17.04.2019 року по справі № 759/1206/17.
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки.
Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані.
Грошові кошти у розмірі 33 079 грн. 62 коп. отриманні відповідачем від ДПП, як грошове забезпечення за період його відсутності на службі без поважних підстав, набуті відповідачем без належних на те правових підстав у зв`язку з його недобросовісністю, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Крім того, згідно ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Ст.536 ЦК України передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
У даному випадку за аналогією закону щодо розміру стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами має бути застосовано ст.1048 ЦК України. Згідно вказаної норми позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як убачається з наданого позивачем розрахунку нарахованих на рівні облікової ставки НБУ відсотків за періоди 01.03.2018 по 03.06.2020 року, правильність якого перевірена судом, проценти за користування чужими грошовими коштами становлять у розмірі 10 374,32 грн.,
Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог позивача, відповідачка суду не надав і судом таких доказів не здобуто.
Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірною формулою, з урахуванням даних про розмір облікової ставки Національного банку Україниза вищевказаний період та не спростований відповідачем.
Водночас підстав для застосування до спірних правовідносини положень ч. 2 ст. 625 ЦПК України суд не вбачає, оскільки дана норма поширюється лише на грошові зобов`язання, що виникли з договірних правовідносин, а в даному випадку зобов`язання є не договірним.
Таким чином, зважаючи на вказані обставини, позовні вимоги Департаменту патрульної поліції підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2102 гривні 00 копійок.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 229, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 611, 626, 628, 629 ЦК України, -
позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, процентів за користування грошовими коштами, трьох відсотків річних та втрат інфляції- задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк