КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/1510/20 Головуючий 1 інстанція - Кравченко М.В.
Провадження № 22-ц/824/3216/2021 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 березня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мостової Г.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря: Карпенка В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» про стягнення заробітної плати,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» про стягнення заробітної плати.

Свої вимоги мотивував тим, що 01 серпня 2019 року він був прийнятий на посаду керівника проектів та програм у сфері матеріального виробництва. За час роботи до нього зі сторони відповідача зауважень та претензій не надходило, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, обов`язки покладені на нього трудовим договором виконував відповідально.

Вказав, що в порушення трудового законодавства свої обов`язки по своєчасній виплаті заробітної плати відповідач не здійснював, що сприяло виникненню заборгованості в сумі 133000 грн.

Несвоєчасна виплата заробітної плати відповідачем стала підставою його звільнення за угодою сторін згідно п. 1 ст.36 КЗпП України.

Тому, просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 133000 грн. 00 коп. з урахуванням обов`язкових платежів., стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток в сумі 49226 грн. 91 коп. з урахуванням обов`язкових платежів., стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 20727 грн. 12 кой. з урахуванням обов`язкових платежів., стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 10000 грн., як відшкодування моральної шкоди. допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць в сумі 19000 грн., з урахуванням обов`язкових платежів., стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» на користь держави судовий збір в розмірі 3194 грн. 31 коп.

Заочнимрішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» про стягнення заробітної плати - задоволено повністю.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 133000,00 грн. з урахуванням обов`язкових платежів.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток в сумі 49226,91 грн. з урахуванням обов`язкових платежів.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 20727,12 грн. з урахуванням обов`язкових платежів.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 10000 грн., як відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» на користь держави судовий збір в розмірі 3194,31 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилався на те, що судом першої інстанції не вірно застосовано обчислення середньо заробітної плати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України за №100 від 08.02.1995 року.

Окрім того, зазначає, що не було взято до уваги судом першої інстанції, що стягуючи з відповідача суми заборгованості по заробітній платі в сумі 133 000,00 грн., середнього заробітку та компенсації за невикористану відпустку, не було враховано положень статті 164, 167 ПК України, п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України., а саме про призначення суми середнього заробітку без відрахування з неї податків та зборів.

Просив, скасувати заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 липня 2020 року в частині стягнення з ТОВ «Ітаті-Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 133000,00 грн. з урахуванням обов`язкових платежів., середній заробіток в сумі 49226,91 грн. з урахуванням обов`язкових платежів., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 20727,12 грн. з урахуванням обов`язкових платежів та відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ ТОВ «Ітаті-Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 107 369,06 грн., середній заробіток в сумі 39 627,66 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 7 744,91 грн. у задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом першої та апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 , з 01.08.2019 року, згідно наказу №26/07-1к від 26 липня 2019 року був прийнятий на посаду керівника проектів та програм у сфері матеріального виробництва ТОВ «Ітаті-Інжиніринг», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 4)

Також встановлено, що наказом ТОВ «Ітаті-Інжиніринг» № 20/03-3-к від 20.03.2020 року ОСОБА_1 було звільнено за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

На час звільнення позивача заборгованість товариства по заробітної платі складала 133 000,00 грн, проте її так і не було виплачено.

Згідно довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням № 20-03-001 від 20.03.2020 ОСОБА_1 працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг», за серпень 2019 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 19000 грн. 00 коп., вересень 2019 - 19000 грн. 00 коп., жовтень 2019 - 19000 грн. 00 коп., листопад 2019 - 19000 грн. 00 коп., грудень 2019 - 19000 грн. 00 коп., січень 2020 - 19000 грн. 00 коп., лютий 2020 - 19000 грн. 00 коп., а всього ОСОБА_1 нараховано заробітну плату в розмірі 133000 грн. 00 коп.(а.с. 12)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено в ході судового розгляду, належні і допустимі докази на підтвердження того, що між сторонами виникли зобов`язання, які належним чином не виконуються.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, що урахуванням відпрацьованих днів та годин за два останні місяці, середньо денна заробітнаплата позивача складає суму 863,63 грн, що відображено в довідці ТОВ ««Ітаті-Інжиніринг» від 20.03.2020 (а.с.12).

Таким чином до стягнення з відповідача підлягає сума середнього заробітоку за затримку в сумі 49226 грн. 91 коп. = 863 грн. 63 коп. (середньоденна заробітна плата) х 57 днів (з 20 березня 2020 року по 15 травня 2020 року).

Окрім того, судом першої інстанції, було правильно встановлено, що позивач має право на компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 20727 грн. 12 коп. = 863 грн. 63 коп. (середньоденна заробітна плата) х 24 дні (щорічної відпустки).

Крім того, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховуючи вище викладене погоджується з вірним висновком суду першої інстанції щодо стягнення моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн, яка заподіяна ОСОБА_1 , що зазнав душевних страждань, враховуючи вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ітаті-Інжиніринг» залишити без задоволення.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Г.І. Мостова

В.В. Гуль