Справа № 615/1488/20
Провадження № 2/615/456/20
12 квітня 2021 року м. Валки
Валківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Токмакової А.П.,
секретаря судового засідання - Сипко І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
її представника - ОСОБА_3 ,
22.12.2020 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить: встановити факт її спільного проживання разом із сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловому будинку АДРЕСА_1 в період з березня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті сина ОСОБА_4 .
За життя 18.03.2006 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів все своє майно ОСОБА_1 14.11.2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 - дружиною ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Як зазначає позивач, вона спільно проживала у вказаному житловому будинку з покійним сином та його дружиною ОСОБА_2 з березня 2007 року по день смерті сина, вели спільне господарство. На даний час вона продовжує проживання у даному домоволодінні, сплачує всі комунальні послуги, тобто фактично прийняла спадщину.
Відповідач ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 виїхала на постійне місце проживання до м. Харків, ніякого відношення до житлового будинку не має, не цікавиться ним, як майном, та його технічним станом. Вважає, що оскільки відповідач з її покійним сином прожила в зареєстрованому шлюбі з 07.07.2006 року по 15.11.2007 року, тобто не тривалий час, а спадковий будинок був куплений за її кошти та кошти сина ОСОБА_5 , взяті в кредит ще до реєстрації шлюбу між відповідачем та її покійним сином, вона має право на оформлення права власності на спадщину за заповітом на весь спірний житловий будинок.
Зазначила, що для оформлення спадкових прав після смерті сина зверталася до Валківської ДНК Харківської області, де їй було рекомендовано звернутися до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем.
Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 15.01.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.
Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.
Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за всіма відомими адресами, але згідно довідок Укрпошти відправлення повернуто, оскільки адресат відсутній.
За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 30.12.2020 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України виклик ОСОБА_2 , як відповідача у справі, здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та в газеті «Слобідський край».
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.
При цьому позивач пояснила, що з дня народження синів проживали разом в квартирі в м. Харкові. В 2006 році ОСОБА_4 одружився з відповідачем, яка також стала проживати з ними, доки не купили в липні 2006 року будинок. Для цього на прохання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 взяли на себе кредит. Чому ОСОБА_4 не захотів на себе оформляти кредит, не знає. За кредитні кошти купили по будинку кожному сину, після чого продали квартиру та погасили кредит. При цьому домовилися, що позивач буде проживати із старшим сином, а менший - окремо. ОСОБА_4 попросив його будинок оформити на дружину - відповідача у справі. Проте, навіть продавець ОСОБА_6 може підтвердити, що гроші за житловий будинок передавала позивач особисто. З 24.12.2006 року проживала в спірному будинку разом із сином та невісткою, яка після смерті ОСОБА_4 зникла, місце її перебування до сьогоднішнього дня невідоме, не дивлячись на численні звернення до відповідних органів. З того часу проживає в будинку одна, хоча зареєстрована у іншого сина. До купівлі будинку в 2006 році ОСОБА_4 склав заповіт на все своє майно саме на позивача, яка з 2007 року самостійно сплачує всі комунальні послуги та утримує житловий будинок.
Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України, проти чого позивач не заперечувала.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є матір`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується даними свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , виданих 13.02.1979 року та 10.01.1981 року м. Харків палац новонароджених, актовий запис №№1536,281 відповідно.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 07.07.2006 року відділом РАЦС по м. Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, 07.07.2006 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 , після чого їй присвоєно прізвище ОСОБА_2 .
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.04.2006 року № НОМЕР_3 , виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мали на праві спільної сумісної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
06.12.2006 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., зареєстрований в реєстрі за №2369.
Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 14.11.2006 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О., зареєстрованого в реєстрі за №2683, ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що свідчать дані свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого повторно 08.11.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Валківського РУЮ у Харківській області, актовий запис №11.
За інформацією Валківської ДНК Харківської області №543/02.14 від 12.06.2020 року, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 14.01.2008 року відкрита спадкова справа №7/2008 на підставі заяви про прийняття спадщини дружини спадкодавця ОСОБА_2 , яка на той час проживала по АДРЕСА_1 . Заява зареєстрована в Журнал реєстрації вхідних документів 12.01.2008 року з №30 та 14.01.2008 року в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №15.
Житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя, оскільки був придбаний на загальні кошти в період шлюбу 14.11.2006 року та зареєстрований на ім`я дружини спадкодавця ОСОБА_2 , яка станом на 12.06.2020 року не направляла до нотаріальної контори будь-які заяви про згоду на виділення померлому чоловіку Ѕ частки у спільному майні подружжя, тому визначення частки померлого ОСОБА_4 у спільному майна подружжя має бути вирішено в судовому порядку.
За життя 18.03.2006 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Восьмої Харківської ДНК Ребровою І.С., зареєстрований в реєстрі за №2-435, яким заповів все своє майно ОСОБА_1 . Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру №12452628 від 14.01.2008 року заповіт є чинним, за життя не змінений і не скасований заповідачем. Однак, у встановлений законом 6-ти місячний строк з дня відкриття спадщини позивач не подала до нотаріальної контори заяву про її прийняття, також відсутні відомості про її спільне проживання зі спадкодавцем на день його смерті. З наданих позивачем пояснень вбачається, що вона спільно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому є спадкоємцем, який прийняв спадщину. Однак, факт спільного проживання не підтверджується наявними документами про місце реєстрації, що має бути стверджено в судовому порядку.
Зі змісту довідок виконавчого комітету Костівської сільської ради Валківського району Харківської області №146,157 від 19.06.2020 року та 26.06.2020 року та акту обстеження фактичного місця проживання громадян від 09.06.2020 року слідує, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де по день смерті проживав ОСОБА_4 .
З наданих позивачем квитанцій видно, що комунальні послуги та витрати за утримання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 2007 року по теперішній час сплачує особисто позивач.
До купівлі спірного житлового будинку позивач разом із синами проживала за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками ЖЕД 176 №276 від 11.04.2000 року та №583 від 18.02.2006 року.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).
Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.
Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності (ст.319 ЦК України).
Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України).
Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.
Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України).
Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Ч.1 ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі (ст.1226 ЦК України).
З огляду на викладене, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки матеріали справи свідчать, що позивач більше 30 років до часу відкриття спадщини постійно спільно проживала разом із сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичної особи, але законом не визначено іншого порядку його встановлення, тому суд задовольняє заяву, що відповідає положенням ч.2 ст.315 ЦПК України.
Враховуючи, що житловий будинок АДРЕСА_1 придбаний ОСОБА_2 у період шлюбу з ОСОБА_4 , належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Реєстрація права власності на нерухоме майно на ім`я одного з подружжя не позбавляє права іншого на Ѕ частину цього майна. Суд визнає частки нерухомого майна сторін рівними.
За таких обставин, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті сина ОСОБА_4 набула права власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , яка належала померлому на праві спільної сумісної власності подружжя.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , не менш як 5 років до часу відкриття спадщини спільно проживала однією сім`єю із сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначити частку ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спільному сумісному майні подружжя на Ѕ частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами згідно технічного паспорту, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова