ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 2018/13728/12

провадження №22-ц/818/3590/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Антонович А.А.,

учасники справи:

стягувач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

боржник ОСОБА_1 ,

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»,

заінтересовані особи Київський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 березня 2021 року, постановлену у складі судді Губської Я.В. (повний текст ухвали складений 26 березня 2021 року),

УСТАНОВИВ:

Дванадцятого березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (надалі ТОВ) звернулося до суду з заявою, у якій просило замінити особу стягувача у виконавчому листі №2/2018/3464/2012/15, виданому Київським районним судом м. Харкова, з акціонерного товариства (надалі АТ) «Дельта Банк» на ТОВ як правонаступника з правом грошової вимоги до ОСОБА_1 (а.с. 69).

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 по справі №2018/13728/2012 задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства (надалі ПАТ) «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в солідарному порядку суму заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 536 247,40 грн та судовий збір у розмірі 3219 грн. На виконання вищевказаного рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 по справі №2018/13728/2012 видано виконавчі листи. 25.04.2013 Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (надалі Київський ВДВС ХМУЮ) винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень №37754429, №37758338 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 2 536 247 грн 40 коп. 02.10.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ укладений Договір про відступлення права вимоги № 2307/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрований в реєстрі №1971, за умовами якого новий кредитор ТОВ набуло права вимоги Банку до позичальників / заставодавців (іпотекодавців) та /або поручителів, зазначених в Додатку 1 до Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами та /або договорами поруки та/або договорами іпотеки, та /або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до Договору. З урахуванням вищевикладеного представник зазначив, що виникла необхідність заміни сторони стягувача, а тому просив суд заяву задовольнити.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 березня 2021 року заяву представника ТОВ про заміну сторони стягувача задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №2/2018/3464/2012/15, виданого 28.02.2013 Київським районним судом м. Харкова, а саме, замість стягувача Акціонерного товариство «Дельта Банк» вказано стягувача ТОВ.

Ухвала суду мотивована тим, що з матеріалів цивільної справи вбачається, що ТОВ є правонаступником первісного стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №2/2018/3464/2012/15, виданого 28.02.2013 Київським районним судом м. Харкова. Тому наявні правові підстави для задоволення заяви про заміну стягувача правонаступником і заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Не погодившись з указаною ухвалою суду, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду від 26.03.2021, постановити нову ухвалу, якою у заяві ТОВ про заміну стягувача відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не повідомлялася судом про час та місце розгляду судом першої інстанції заяви ТОВ про заміну стягувача правонаступником. Суд першої інстанції, розглядаючи заяву ТОВ, не залучив до участі у справі солідарного разом з ОСОБА_1 боржника перед ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Посилається на те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» замінило у зобов`язані з ОСОБА_1 ПАТ «Дельта Банк». Суд першої інстанції правильно замінив сторону стягувача у виконавчому листі у цивільній справі № 2018/13728/12. Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції була надана правильна оцінка.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, уважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , посилається в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 про час та місце розгляду заяви ТОВ про заміну стягувача правонаступником 26.03.2021 в суді першої інстанції повідомлена не була.

Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч. 5 ст.128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Частиною 6 ст.128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Таким чином, про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи у цьому випадку може свідчити лише розписка.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси ( ч. 8 ст. 128 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі №296/9824/19 (провадження №61-13685св20).

В матеріалах цивільної справи № 2018/13728/2012 відсутні докази того, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції 26.03.2021.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки-повідомлення, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушенням вимог статей 128, 130 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції порушив право боржника знати про час і місце судового засідання, що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 грудня 2019 року у справі№ 922/4508/16.

З огляду на вищевикладене судова колегія уважає, що наявні передбачені п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України підстави для скасування ухвали суду від 26.03.2021 та ухвалення у справі нового судового рішення.

Як убачається з матеріалів справи, заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 у справі №2018/13728/2012 з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 536 247 грн 40 коп та 3219 грн судового збору (а.с. 54).

На виконання вищевказаного рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 28.02.2013 були видані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк». 25.04.2013 Київським ВДВС Харківського МУЮ винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень №37754429, №37758338 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 2 536 247 грн 40 коп (а.с. 76-77).

02.10.2020 ПАТ «Дельта Банк» уклало з ТОВ Договір про відступлення права вимоги № 2307/К, посвідчений ПН Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрований в реєстрі №1971, за умовами якого новий кредитор ТОВ набуло право вимоги Банку до позичальників / заставодавців (іпотекодавців) та /або поручителів, зазначених в Додатку 1 до Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами та /або договорами поруки та/або договорами іпотеки, та /або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до Договору (а.с. 70-71).

З витягу з Додатку 1 до Договору про відступлення права вимоги № 2307/К від 02.10.2020 вбачається, що до ТОВ перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за договорами № 698/06-КВ та № 698/06-КВ-П від 06.10.2006 (а.с. 72).

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц (провадження № 61-16879св19).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Вказані висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц (провадження № 61-16879св19), від 18 лютого 2021 року у справі № 2-1533/11 (провадження № 61-14382св19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року в справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) зазначено, що: «оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення».

З заяви ТОВ про заміну стягувача вбачається, що у заяві від 16.03.2021 ТОВ ставить питання про заміну стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (а.с. 69).

Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Оскільки законом передбачена можливість ТОВ вимагати виконання обов`язку по сплаті коштів на виконання заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 у справі №2018/13728/2012 з одного з боржників, якою виступила ОСОБА_1 , розгляд такої заяви без участі іншого боржника в цивільній справі №2018/13728/2012 не порушує права останнього на участь у справі й не може впливати на правильність судового рішення відносно ОСОБА_1 .

Виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі № 2018/13728/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 2 536 247 грн 40 коп. відкривалося (а.с. 76), даних про його завершення в суду апеляційної інстанції немає.

Незаконність ухвали суду від 26.03.2021 представник ОСОБА_1 іншими доводами в апеляційній скарзі не обґрунтовує. А викладені вище доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 належить задовольнити частково, ухвалу суду від 26.03.2021 скасувати з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ТОВ.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 березня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну сторони стягувача задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №2/2018/3464/2012/15, виданому 28.02.2013 Київським районним судом м. Харкова, а саме, замість стягувача Акціонерне товариство «Дельта Банк» вказати стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ідентифікаційний код за , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського 8).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 грудня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук