ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року

м. Харків

Справа № 643/2510/20

Провадження № 22-ц/818/2647/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з рогляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця шляхом здійснення спадкоємцями одноразового платежу або накладення стягнення на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 22 січня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року позивач звернулась з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідачів спадкоємців померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь борг у сумі 178439,24 грн. шляхом здійснення відповідачами одноразового платежу, а в разі відмови відповідачів від здійснення одноразового платежу для погашення боргу накласти стягнення на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.05.2016 року у справі №643/8571/15ц задоволено її позовні вимоги до ОСОБА_5 про стягнення боргу. На виконання зазначеного судового рішення, 28.07.2016 року Московським районним судом м. Харкова був виданий виконавчий лист про стягнення з боржника на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 144 500,00грн., три відсотки річних в сумі 32172, 50грн., судовий збір в сумі 1766,74грн.

Московським районним відділом державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ 14.09.2016року було відкрито виконавче провадження №52215597 з виконання вказаного рішення. Згідно свідоцтва про смерть боржник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 11.09.2019 року ВП №52215597 було закінчено в зв`язку зі смертю боржника. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.05.2015року боржником не виконане. 25.10.2019 року вона подала до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори претензію кредитора до спадкоємців ОСОБА_4 , та було заведено спадкову справу №1139/2019. Спадкодавцю належить на праві особистої власності 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 . Між нею та відповідачами відсутня домовленість про встановлення іншого порядку задоволення її вимог аніж це передбачено ст.1282 ЦК України, тому спадкоємці боржника зобов`язані задовольнити вимоги шляхом одноразового платежу, а в разі відмови суд має накласти стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 22 січня 2021 року позовні вимоги залишено без задоволення. Суд першої інстанції мотивує свою позицію тим, що позивачем обрано не ефективний спосіб захисту свого права, адже враховуючи обставини та суть справи, позивач мала реалізувати своє право на повернення боргу саме в порядку виконання рішень, передбаченого ЗУ «Про виконавче провадження», шляхом звернення із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Московського районного суду міста Харкова від 22 січня 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В скарзі пояснює, що з позицією суду першої інстанції повністю не погоджується, вважає, що суд помилкового зробив висновок, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту.

В обґрунтування посилається, на те, що способи захисту, визначені у ст.. 16 ЦК УЦкраїни є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій справ, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільних прав.

Наводить положення абзацу 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України, в якій викладено, що у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Позивач вважає, що в наведеній нормі передбачено спеціальний, додатковий за своєю природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо останні не виконають його вимоги.

Крім того, вказує, що відповідно до положень чинного ЦК України, кредитор має право обирати один із способів захисту, які надаються йому законом, якщо інше правило в імперативному порядку не визначено законом.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за договором позики.

ОСОБА_1 звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м.Харкова від 26.05.2016року стягнуто з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 144 500,00грн., три відсотки річних в сумі 32 172,50грн., судовий збір у сумі 1766, 74грн. Рішення набрало законної сили 05.07.2016року.

На підставі вищевказаного рішення, Московським районним судом м. Харкова 28.07.2016року було видано виконавчий лист.

Як вбачається з Інформації про виконавче провадження від 01.02.2020року, Московським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області 14.09.2016року було відкрито виконавче провадження №52215597 за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в розмірі 144 500,00 грн., три відсотки річних в сумі 32 172,50 грн., судовий збір у сумі 1766, 74 грн.. а всього 178 439,24 грн.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.11.2017 року, було визначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Інформації про виконавче провадження від 01.02.2020року, Московським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області 11.09.2019року виконавче провадження №52215597 було закінчено на підставі п.3 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю боржника.

Як вбачається із копії спадкової справи №1139/2019, заведеної П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , який мешкав у АДРЕСА_2 , після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 було подано претензію кредитора ОСОБА_1 . 27.01.2010 року було подано заяву від імені дочки померлого ОСОБА_3 про прийняття спадщини. 27.01.2020року було подано заяву від імені дружини померлого ОСОБА_8 про відмову від прийняття спадщини на користь дочки ОСОБА_3 . Інших заяв від спадкоємців про прийняття або про відмову від спадщини не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Відповідно до Інформаційних довідок з Реєстру територіальної громади м.Харкова від 27.01.2020року та 09.11.2020року, станом на 31.07.2019 року разом із померлим ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України та є не ефективний в даній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові від 12 квітня 2017 року ВСУ у справі № 6-2962цс16.

Встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналогічна позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц.

Відповідно до п.189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Встановлені процесуальні строки у справі кредитором дотримані, адже з претензією ОСОБА_1 звернулась 25.10.2019 року, тобто в межах шестимісячного строку.

Разом з тим колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що:

по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця;

по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення боргу).

Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку.

Матеріали справи свідчать, що 28.07.2016 року Московським районним судом м. Харкова був виданий виконавчий лист про стягнення з боржника на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 144 500,00грн., три відсотки річних в сумі 32172, 50грн., судовий збір в сумі 1766,74грн.

Московським районним відділом державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ 14.09.2016 року, за життя боржника, було відкрито виконавче провадження №52215597 з виконання вказаного рішення у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на те , що боржник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до ч.5 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Судова колегія зазначає, що не має підстав вважати, що грошове зобов`язання спадкодавця в цій справі не може бути виконано іншою особою.

Обставини справи свідчать, що права та обов`язки, які виникли між позивачем та померлим ОСОБА_5 нерозривно не пов`язані з особою ОСОБА_5 .

Таким чином зазначені правовідносини допускають процесуальне правонаступництво.

На підставі ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» 11.09.2019 року ВП № 52215597 було закінчено у зв`язку зі смертю боржника.

Після цього, державний виконавець або стягувач мали право на звернення до суду із заявою про заміну боржника його правонаступником.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, ані стягувач, ані державний виконавець не скористались своїм правом на заміну боржника померлого ОСОБА_5 на його спадкоємців.

Позивач мав реалізувати своє право на повернення грошових коштів саме в порядку виконання рішень, передбаченого ЗУ «Про виконавче провадження», шляхом звернення із заявою про заміну боржника з особи, яка померла на її спадкоємців у виконавчому провадженні.

Адже у разі задоволення позову буде стягнута сума боргу, яка вже була раніше стягнута із спадкодавця, тому позивачем хибно обрано спосіб захисту.

Посилання ж позивача в апеляційній скарзі на обрання ним визначеного законом способу захисту апеляційний суд не приймає, виходячи з вищенаведеного обґрунтування.

Щодо доводів апеляційної скарги з посиланням на ст. 1282 ЦК України, то судова колегія їх не приймає, оскільки вважає, що ця норма матеріального права регулює спірні відносини за умов відсутності рішення суду про стягнення боргу зі спадкодавця.

Враховуючи вказані обставини та норми права, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця є обґрунтованим, оскільки відповідає нормам цивільного законодавства та матеріалам справи.

Таким чином, враховуючи вище наведене, положення діючого цивільного законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права і фактично зводяться до переоцінки доказів, апеляційний суд, на підставі ст. 375 ЦПК України дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, оскаржуваного рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 22 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови

складено 20 квітня 2021 року