справа № 336/5841/18
пр.№6/336/299/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Карабак Л.Г., при секретарі Тимошенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі заяву представника боржникаОСОБА_1 адвоката Пушкіна Олександра Валерійовича, стягувач Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк», заінтересована особа - державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Федорова Яна Миколаївна, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м.Запоріжжя звернувся адвокат Пушкін О.В. в інтересах боржника ОСОБА_1 із заявою про визнання виконавчого листа, виданого 19.01.2019 року на виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2018 року у справі №336/5841/18 (пр.2/336/2966/2018), таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначає, щозаочним рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2018 року у справі №336/5841/18 (пр.2/336/2966/2018) позовну заяву АТ «КБ «ПриватБанк» було задоволено, вирішено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №ZPЕ0RX00330214 від 08.10.2006 р. в сумі 44 352 грн. 66 коп. та судовий збір в сумі 1 762 грн.

Також, із змісту заяви вбачається, що на виконання зазначеного заочного рішення 19.01.2019 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя було видано стягувачу виконавчий лист, за яким постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 20.02.2019 року було відкрите виконавче провадження ВП №58440385, і на цей час виконавче провадження не закінчене, а виконавчі дії тривають.

Заявник також зазначає, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.04.2021 року у справі №336/5841/18 (пр.№2-п/336/26/2021), що набрала сили в день її проголошення, заочне рішення Шевченківського районного суду від 19.12.2018 року скасоване. З цієї підстави заявник стверджує, що виконавчий лист Шевченківського районного суду м.Запоріжжя №336/5841/18 від 19.01.2019 року, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Поряд із цим заявник зауважує, що 12.07.2021 року до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк» у справі №336/5841/18, якою зменшено позовні вимоги до 4 975,51грн., та вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15.07.2021 року за наслідками судового розгляду справи №336/5841/18 у задоволенні позову відмовлено, але зазначене рішення не набрало законної сили.

На думку заявника, відсутність судового рішення про визнання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Запоріжжя №336/5841/18 від 19.01.2019 року таким, що не підлягає виконанню, при не набранні чинності рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15.07.2021 року у цій же справі постає перешкодою у винесенні державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №58440385 постанови про його закінчення на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

26.08.2021 року до суду через канцелярію надійшло клопотання представника боржника адвоката Пушкіна О.В. про розгляд заяви за його відсутностіта за відсутності боржника ОСОБА_1 .

Заінтересована особа та представник стягувача в судові засідання, призначені на 16.08.2021 року та 30.08.2021 року не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, правом надання суду письмових пояснень (заперечень) не скористалися.

Згідно із ч.3 ст.432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України через неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява представника боржника адвоката Пушкіна О.В. підлягає задоволеннювиходячи з наступного.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2018 року у справі №336/5841/18 (пр.2/336/2966/2018) стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором №ZPЕ0RX00330214 від 08.10.2006 р. в сумі 44 352 грн. 66 коп. та судовий збір в сумі 1762 грн.

На виконання зазначеного заочного рішення 19.01.2019 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя було видано стягувачу виконавчий лист, який стягувачем пред`явлений до виконання.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за виконавчим листом Шевченківського районного суду м.Запоріжжя №336/5841/18 від 19.01.2019 року було відкрите виконавче провадження ВП №58440385, яке не закінчене, і виконавчі дії тривають.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.04.2021 року задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Пушкіна О.В. про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду від 19.12.2018 року і заочне рішення Шевченківського районного суду від 19.12.2018 року скасоване. Зазначена ухвала суду набрала законної сили відповідно до ч.1 ст.261 ЦПК України негайно після її проголошення.

12.07.2021 року до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя під час розгляду справи №336/5841/18 надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк», якою позовні вимоги були зменшені з суми 44 352 грн. 66 коп. до суми 4 975,51грн., тобто майже в дев`ять з половиною разів.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15.07.2021 року за наслідками судового розгляду справи №336/5841/18 у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено, рішення не набрало законної сили.

Статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частин першої, другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як вбачається з правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2021 року у справі № 814/775/20 (провадження № 61-7990ав21), наведені у частинах 1 та 2 ст.432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 24.06.2021 року у справі № 750/9956/17 (провадження № 61-15664 св 19) та від 21.01.2021 року у справі №20/12/2019 (провадження № 61-14244ав20) та від 16.01.2018 року у справі №755/15479/14-ц.

Судом встановлено помилковість видачі стягувачу 19.01.2019 року виконавчого листа №336/5841/18, оскільки його видано за заочним рішеннямШевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2018 року, яке не набрало законної сили, а після такої видачі заочне рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2018 року було скасоване ухвалою суду від 19.04.2021 року. Зазначене свідчить про наявність процесуальної підстави для визнання виконавчого листа №336/5841/18 від 19.01.2019 рокутаким, що не підлягає виконанню.

Крім того, з урахуванням заяви позивача під час розгляду справи №336/5841/18, що надійшла суду 12.07.2021 року, про зменшення позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність також і матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.01.2019 року №336/5841/18 таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.258-261,432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Пушкіна Олександра Валерійовича про визнання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.01.2019 року №336/5841/18 таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист№336/5841/18, що виданий Шевченківським районним судом м.Запоріжжя 19.01.2019 рокуна виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2018 року у справі №336/5841/18 (пр.2/336/2966/2018).

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала бути оскаржена в апеляційному у порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали згідно з ч. 2 ст. 352, п. 25 ч. 1 та ч. 2 ст. 353, ч. 1 ст. 354 ЦПК України (із врахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Карабак Л.Г.