Справа № 457/1110/21
провадження №2-з/457/11/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

01 вересня 2021 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення заборони державним реєстраторам вчиняти дії, що була подана разом з позовною заявою, -

ВСТАНОВИВ:

31 серпні 2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогами про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі та стягнення неустойки.

Одночасно з пред`явленням позову до суду, позивачем ОСОБА_1 , подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, приватним нотаріусам, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» вчиняти будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «АЛЬТАІР» (ідентифікаційний код за , адреса: АДРЕСА_1 ) та заборонити вносити будь-які записи та відомості в Реєстр.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем-1 ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АЛЬТАІР» від 12.05.2021р. яким було передбачено, що сторони зобов`язуються укласти в майбутньому договір купівлі-продажу 10% частки в статутному капіталі ТОВ «АЛЬТАІР» (надалі основний договір), за яким відповідач-1 продасть, а позивач купить на умовах, викладених у цьому попередньому договорі 10% частки в статутному капіталі ТОВ «АЛЬТАІР», у розмірі 121 200 грн., що становить 10 (десять) відсотків статутного капіталу товариства за ціною 8 301 000 (вісім мільйонів триста одна тисяча) грн., що є гривневим еквівалентом 300 000 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на момент укладення цього договору (1 долар США = 27,67 гривень) до 31.12.2021р. (включно). Ціну продажу 10% частки сторони погодили у розмірі 8 301 000 (вісім мільйонів триста одна тисяча) грн., що є гривневим еквівалентом 300 000 доларів США. Також сторони погодили, що у випадку відмови відповідача-1 з будь-яких причин продати 10% частки у статутному капіталі ТОВ «АЛЬТАІР», позивач матиме право звернутись до суду з позовом, а також, відповідач-1 не заперечуватиме того, що позивач матиме право вжити відповідних заходів забезпечення позову. (п.1.1, 2.1.4 та 2.3 попереднього договору). Відтак, на думку позивача, відповідач-1 може вчинити відповідні маніпуляції з часткою, а тому існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду у разі задоволення його позову.

Розглянувши дану заяву, суд вбачає достатні підстави для вжиття заходів забезпечення позову позивача в даній справі, у спосіб визначений позивачем, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов, в тому числі, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», встановлено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, що повинно слугувати здійсненню завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, при цьому, відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до пункту 2 ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обставини даної справи свідчать про те, що відсутність відповідної заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо ТОВ «АЛЬТАІР», частка якого є об`єктом спору в даній справі, може ускладнити процедуру захисту законних прав та інтересів позивача, адже у разі купівлі 10% частки у статутному капіталі ТОВ «АЛЬТАІР», останній мав би усі права та обов`язки учасника цього товариства, а відтак міг би управляти товариством шляхом участі в загальних зборах та голосування на них з будь яких питань, що можуть виникнути у його діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково , при цьому про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» підстави для відмови у державній реєстрації: у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії.

Також, суд зауважує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, поза як це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити, або зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, приватним нотаріусам, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» вчиняти будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «АЛЬТАІР» та заборонити вносити будь-які записи та відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «АЛЬТАІР», слід задовольнити.

Одночасно з тим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 149 - 159 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, що була подана разом з позовною заявою задовольнити повністю.

Заборонити державним реєстраторам, приватним нотаріусам, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» вчиняти будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «АЛЬТАІР» (ідентифікаційний код за , адреса: місто Київ, вулиця Бальзака, 24, квартира 96) та заборонити вносити будь-які записи та відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «АЛЬТАІР» (ідентифікаційний код за , адреса: місто Київ, вулиця Бальзака, 24, квартира 96).

За даною ухвалою стягувачем є: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

За даною ухвалою боржником є: Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬТАІР» (адреса: 02225, місто Київ, вулиця Бальзака, 24, квартира 96, ).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: В. І. Марчук