Номер справи 220/180/21
Номер провадження2/220/176/21
20 квітня 2021 року смт.Велика Новосілка Донецької області
Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:
головуючої-судді Дурач О.А.
за участю секретаря Сербіної І.В.
04.02.2021 р. позивач звернувся до суду з зазначеною заявою. Провадження у справі відкрито 08.002.2021 р., у задоволенні клопотання позивача про огляд Веб-сайта відмовлено.
Короткий зміст вимог заяви
Відповідач відзив не надав.
Процедура судового розгляду
Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи; в позовній заяві не заперечував проти розгляду справу за його відсутності та винесення заочного рішення (а.с. 4).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Вперше не з`явився в судове засідання 05.03.2021 р. Згідно відповіді Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 70). Позивачем подано позов за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 3, зворотня сторінка аркуша), відповідно до положень ч. 9 ст. 28 ЦПК України. Судом вживались заходи щодо виклику відповідача у судове засідання за адресою АДРЕСА_2 , проте листи було повернуто за закінченням терміну зберігання та за відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 79,90,98). Також позивач в відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за допомогою Веб-оголошення (а.с. 99). Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про зміну адреси реєстрації не надав. Відповідач про причини неявки не повідомив, не подав відзив, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність.
В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а тому суд, відповідно до вищевказаного, ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно.
Фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом
Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 24.12.2013 р. відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В ній він підтвердив, що разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено, що він ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Зобов`язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку (а.с.17-18). Суд звертає увагу, що у даній анкеті заяві (договорі банківських послуг) відсутні дані про розмір процентної ставки, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафних санкцій.
Згідно з витягом з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» надано дані та умови щодо обслуговування кредитних карт 30,55 днів пільгового періоду, «contract» «gold», у яких визначена базова % ставка на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, визначено розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафів та комісії (а.с. 18). Суд звертає увагу, що вказаний витяг не підписаний відповідачем. У суду відсутні будь-які дані, на підтвердження того, яка саме кредитна картка видавалась відповідачу, тобто неможливо визначити умови кредитування за укладеним із ним договору, стосовно відсотків та штрафних санкцій.
Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що клієнт доручає банку списання з картрахунків коштів у розмірі, здійснених клієнтом або його довіреними особами операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку, у разі настання термінів платежу (п.п. 1.1.3.1.3), обов`язок банка нараховувати відсотки на поточний щоденний залишок коштів, розміщених клієнтом на картрахунку, відповідно до умов та правил і тарифів банку (п.п. 1.1.3.1.4) (а.с. 19-52). Суд звертає увагу, що у даному документі відсутній підпис відповідача та відсутні докази його ознайомлення зі вказаними умовами кредиту.
Згідно довідки, наданої позивачем, відповідачу було відкрито кредитні картки на виконання кредитного договору б/н, термін дії останньої за часом картки № НОМЕР_1 , відкритої 09.06.2017 р., становить квітень 2021 року (а.с. 15).
У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) зазначені зміни кредитного ліміту за вказаним договором, у тому числі 04.09.2017 р. було збільшено кредитний ліміт до 3000 грн., 19.12.2019 р. зменшено кредитний ліміт до 0,00 (а.с. 16).
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 24.12.2013 р., станом на 31.10.2015 р. відповідач має заборгованість: 3 грн. 23 коп. заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками 24 грн. 15 коп. (а.с. 09-10); станом на 30.06.2019 р. відповідач має заборгованість: 7228 грн. 56 коп. заборгованість за тілом кредита (в т.ч. поточним тілом кредита), заборгованість за нарахованими відсотками 267 грн. 98 коп. (а.с. 11-13).
Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, суд, дійшов висновку, що між сторонами укладено кредитний договір, умови якого та вимоги законодавства, що регулюють виниклі між сторонами правовідносини, порушені відповідачем. Утворилася заборгованість за кредитом, яка не погашена до теперішнього часу, і станом на 16.12.2020 року становить 7407 грн. 61 коп. (тіло кредита).
Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин норми ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів від неповернутого в строк кредиту у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору.
Так, споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснювати свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Суд вважає, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк, а тому Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, докази ознайомлення відповідача зі вказаними умовами суду не надані.
Даний висновок суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019 р., а тому інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
При цьому, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів від неповернутого в строк кредиту у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.
Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом.
Висновки суду за результатами розгляду позову
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги частково. Оскільки отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, наявність заборгованості підтверджується розрахунком в матеріалах справи, з яким суд погоджується, відповідач не надав суду докази виконання зобов`язання з повернення позичених коштів, а відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту станом на 16.12.2020 р. у сумі 7407 грн. 61 коп. підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути вказану суму боргу.
Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову у іншій частині.
Щодо розподілу судових витрат
При розподілі судових витрат суд керується нормами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки в матеріалах справи наявне платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн. (а.с. 5), а суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 1547,23 грн.
Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд, -
У задоволенні позовних вимог у іншій частині відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до відповідного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію рішення направити сторонам протягом двох днів, в електронній формі - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Суддя: О.А. Дурач