З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/181/21
19 квітня 2021 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого-судді Шишка О.А.
з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем не розірвано, однак вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Народжений у шлюбі син є неповнолітнім, проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні, оскільки відповідач в добровільному порядку кошти на дитину не надає. Просить позов задовольнити повністю.
В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що відповідач є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є неповнолітнім, проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітньої дитини позивачка та відповідач не вирішили.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.
Стаття 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України).
Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з ОСОБА_2 на утримання його неповнолітнього сина суд, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує, що відповідач є особою працездатного віку, нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати сина та може надавати матеріальну допомогу на його утримання, іншого ним не доведено, матеріальне становище позивачки, з якою мешкає дитина. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати неповнолітнього сина, передбачених ст. 188 Сімейного кодексу України, судом не встановлено.
З огляду на викладене, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, з урахуванням законодавчо визначеного прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років (станом на день ухвалення рішення), визначеного законом мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подання позову, що буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме права кожного з сторін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір всумі 908 грн.
На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 141, 280-285 ЦПК України, суд
Позов задовольнити. Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення аліментів розпочати з 05 лютого 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_2 908 грн. судового збору на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий О. А. Шишко