Справа № 347/2391/20
Провадження № 2/347/182/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

14 квітня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря Удудяк І.А.,

представника позивачів

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_1

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 , що діє в інтересах позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

22.12.2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування вимог посилались на те, що позивачі з 21.07.2021 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу позивачами було набуте спільне майно, а саме грошові кошти в сумі 189 000 грн. 06.06.2020 року вказані грошові кошти ОСОБА_2 за наявності згоди ОСОБА_3 були передані ОСОБА_4 , про, що відповідачем власноруч була написана розписка. Однак, в період з 06.06.2020 року по день звернення до суду з позовом відповідач не вчинив жодних дій обумовлених в розписці, грошові кошти не повернув, на телефонні звернення позивачів з вимогою повернути кошти не реагував.

31.10.2020 року позивачі в особі представника ОСОБА_1 звернулись за допомогою засобів поштового зв`язку до відповідача із письмовою вимогою про повернення коштів, однак така вимога була повернута з причин відсутності адресата за зазначеною адресою та за закінченням терміну зберігання.

02.02.2020 року представником позивачів було здійснено звернення до відповідача у додатку-месенджері «Viber» за телефоном, зазначеним відповідачем у розписці. За результатами вказаного звернення, від відповідача надійшла відповідь про те, що сума коштів в повному обсязі буде ним повернута до 07.12.2020 року. Однак кошти не були повернуті.

З цих підстав, позивачі вважають, що отримані відповідачем кошти у розмірі 189 000 грн., на які розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя, мають бути стягнуті на користь позивачів в рівних частинах. Крім того, позивачі просили стягнути три проценти річних від простроченої суми, та інфляційні витрати.

У зв`язку з цим, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов просили задовольнити та стягнути з ОСОБА_4 98080, 77 грн. на користь кожного, вирішити питання судових витрат.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Клопотання представника позивача про забезпечення його участі у розгляді даної цивільної справи в режимі відео конференції (а.с. 28, 90-91, 92-95);

Клопотання представника позивача про витребування доказів (47-48);

Клопотання представника позивача про розгляд справи без участі учасників (а.с. 98-100).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 29.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче судове засідання на 28.01.2021 року.

Ухвалою суду від 14.01.2021 року задоволено клопотання представника позивачів, та постановлено проводити підготовче судове засідання за його участю в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 16.02.2021 року задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів, закрито підготовче судове засідання, та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.03.2021 року.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року розгляд справи відкладено на 22.03.2021 року.

22.03.2021 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи відкладено на 05.04.2021 року.

05.04.2021 року у судовому засіданні оголошено перерву, у зв`язку з витребування нових доказів.

Судом також були розміщені (оприлюднені) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судові засідання по справі №347/2391/20 відповідача ОСОБА_4 (а.с. 65, 76, 17).

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Так, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 21.07.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.19).

06.06.2020 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 авансовий платіж на закупівлю, обробку, та доставку матеріалів, а саме деревини смерека, кругляка та обрізного пиломатеріалу для будівництва будинку в смт. Стрілкове в сумі 189 000 гривень. Вказана боргова розписка містить підпис ОСОБА_4 (а.с.7).

31.10.2020 року позивачі в особі представника адвоката Потапова К.О. направили відповідачу, засобами поштового зв`язку на адресу зазначену боржником у розписці, письмову вимогу про повернення коштів (а.с. 8-14).

26.11.2020 року вказане поштове відправлення (вимога про повернення коштів) було повернуто відправнику у зв`язку з відсутністю адресата та за закінченням терміну зберігання, що підтверджується відстеженням про пересилання поштового відправлення (а.с.15).

02.12.2020 року представником позивачів адвокатом Потаповом К.О. було направлено боржнику (відповідачу) у додатку-месенджері «Viber» за телефоном вказаним боржником у розписці (а.с. 17-18). За результатами вказаного повідомлення боржник надіслав відповідь, що вся сума буде повернута 07.12.2020 року (а.с. 17-18).

Станом на день звернення до суду з позовом, грошові кошти відповідач не повернув.

Наявність у кредитора оригіналу боргової розписки доводить невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_4 ) взятих на себе зобов`язань перед позикодавцями ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) згідно укладеної сторонами боргової розписки.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

Суд зауважує, що письмова форма договору позики внаслідок її реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику.

Оригінал боргової розписки наданої суду позивачами, доводить невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

При цьому, відповідно до пункту другого частини першої статті 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 надав позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 боргову розписку, згідно якої отримав від позивачів авансовий платіж в сумі 189 000 грн. Факт отримання відповідачем коштів, також підтверджується скріншотами переписок з мобільного додатку месенджеру «Viber».

31 жовтня 2020 року представник позивачів направив відповідачу письмову вимогу про повернення позичених грошових коштів, однак така вимога не була ним одержана. В той же час суд вважає, доведеним факт отримання відповідачем ОСОБА_4 вимоги, що була надіслана за допомогою додатку-месенджеру «Viber» 01.12.2020 року.

Наявність в позивачів оригіналу боргової розписки, яка витребовувались судом, та була оглянута в судовому засіданні підтверджує факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, а також те, що борг до 07.12.2020 року не було повернуто, як і не повернуто станом на день звернення до суду з позовом.

Разом з тим, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості, позивачі просили стягнути на їх користь три проценти річних від простроченої суми, а саме 2 989, 92 грн., та інфляційні витрати в сумі 4 171, 62 грн.

При цьому суд звертає увагу, що заявляючи таку вимогу, позивачі вказували період прострочення грошового зобов`язання з 07.06.2020 року (наступний після написання боргової розписки день) та 16.12.2020 року (день звернення до суду з позовом).

Однак суд зауважує, що відповідно до пункту другого частини першої статті 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Зважаючи на те, що у борговій розписці не встановлено строку повернення грошових коштів, а відповідна вимога була отримана відповідачем 01.12.2020 року, суд доходить переконання, що борг повинен був повернутий протягом 30 днів з дня її отримання, тобто у строк до - 01.01.2021 року. А відтак саме з 01.12.2020 року виникає період прострочення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, розрахунок трьох процентів річних здійснюється наступним чином:

Сума санкції = С x 3% x Д : 365 : 100, де:

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання: з 01.12.2020 до 22.12.2020

Кількість днів у періоді: 22

Сума: 189 000,00 x 3 % x 22 : 366 : 100 = 340, 82 грн.

Розрахунок інфляційних витрат здійснюється за формулою:

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (100,90 : 100) = 1.00900000

Інфляційне збільшення:

189 000,00 x 1.00900000 - 189 000,00 = 1 701,00 грн.

Отже, загальна заборгованість за договором становить:189 000,00 (сума боргу)+1701,00 (інфляційне збільшення)+340,82 штрафні санкціі)= 191 041,82 грн, яка підлягає стягнення на користь позивачів.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1910,42 грн (191041,82 х 100% : 196161,54 = 97,39%; 1961,62 : 100% х 97,39% = 1910,42).

На підставі статей 11, 14, 207, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_2 (жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), та ОСОБА_3 (жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) заборгованість за договором позики від 06 червня 2020 року у розмірі 191 041, 82 грн.,(з яких 189 000 грн. -основна заборгованість, 340,82 грн. - 3% річних, 1 701,00 грн. -інфляційні витрати), тобто по 95 520, 91 грн. кожному .

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_2 (жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), та ОСОБА_3 (жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 1910,42 (одна тисяча дев`ятсот десять) гривень, тобто по 955,21 грн. кожному.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.04.2021 року.

Суддя Ю.С. Кіцула