Провадження №2/760/699/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОЗИКА» про визнання недійсними умов кредитного договору, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати недійсними спеціальні умови Договору №UР1095665 від 21 листопада 2019 року та Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № UР1095665 від 21 листопада 2019 року.

Посилається в позові на те, що 21 листопада 2019 року між невідомими йому особами та відповідачем був укладений кредитний договір № L4373378.

З вересня 2019 року він почав отримувати повідомлення від ПрАТ «Київстар» про намагання змінити пароль до електронного кабінету «Мій Київстар», зареєстрованого за номером телефону « НОМЕР_1 », де він самостійно може керувати своїми витратами в системі самообслуговування абонентів.

21 листопада 2019 року зрозумів, що Sim-карта за номером телефону « НОМЕР_1 » заблокована.

Згодом звернувся до магазину «Київстар» для встановлення причини блокування карти, на що йому повідомили, що до номеру телефону « НОМЕР_1 » було виготовлено дублікат Sim-карти невідомою особою.

Після цього він намагався заблокувати відповідний номер телефону, однак він не являється контрактним абонентом компанії «Київстар», а тому не мав змоги заблокувати номер за заявою.

23 листопада 2019 року він звернувся до магазину «Київстар» для оформлення замовлення (контракту), особовий рахунок № НОМЕР_2 від 23 листопада 2019 року та отримав нову Sim -карту з новим номером телефону « НОМЕР_3 ».

За номером телефону « НОМЕР_1 », яким він користувався до 21 листопада 2019 року, було оформлено декілька електронних позик на його ім`я.

Зателефонувавши за номерами, вказаними на сайті Товариства відповідача, спробував пояснити, що не він оформлював у них дані кредити, тому виплачувати їх не зобов`язаний, на що отримав погрози.

Про це ним 01 червня 2020 року було подано заяву до Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, однак заява про вчинення кримінального правопорушення так і не була зареєстрована.

У зв`язку з цим було подано до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду скаргу на бездіяльність уповноваженої особи слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції ГУ НП у Київській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За допомогою сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 , який належить ТОВ «Українське бюро кредитних історій», в електронному вигляді ним було зроблено запит на отримання кредитної історії.

У відповідь надійшов електронний лист, в якому зазначена інформація по кредитах станом на 25 травня 2020 року.

27 травня 2020 року було надіслано адвокатський запит на ім`я керівника відповідача Веселого І.О. , в якому просив надати інформацію, чи укладався договір кредиту № L4373378 від 21 листопада 2019 року між ним та відповідачем, інформацію щодо істотних умов та строків надання кредиту по даному договору та документів, які надавалися для оформлення кредиту, розмір заборгованості, інформацію щодо розрахунків та інформацію, яким шляхом відбувалась верифікація, а також умови та правила кредитування.

06 червня 2020 року було надіслано адвокатський запит до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» з проханням надати інформацію про його кредитну історію, а також відомості з Реєстру запитів до Бюро кредитних історій, які здійснювалися фінансовими компаніями на його паспортні дані для отримання кредитних коштів.

02 червня 2020 року було надіслано адвокатський запит на ім`я керівника ПрАТ «Київстар» Комарова О.В. про надання інформації.

02 червня 2020 року отримав інформацію, що станом на 23 листопада 2019 року в електронному журналі звернень Компанії зареєстровано письмове звернення від нього стосовно блокування телефонного номера НОМЕР_4 .

Звернень від нього з приводу зміни форми обслуговування з передплаченої на контрактну станом на 23 листопада 2019 року не надходило.

У період з вересня 2019 року по грудень 2019 року та у період з 21 листопада 2019 року по 22 грудня 2019 року за абонентським номером НОМЕР_4 станом на 21 листопада 2019 року була здійснена заміна SІМ-карти.

Зазначає, що не надсилав заяв на отримання кредитних коштів та не укладав кредитного договору, а також не вчиняв жодних дій для укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів від відповідача.

Тобто, не виявив волевиявлення на набуття кредитних коштів, не надавав власних паспортних даних та не фотографувався з власним паспортом, не підписував документи та Кредитний договір жодним з передбачених чинним законодавством України способів

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 25 червня 2020 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачці копію позовної заяви з додатками.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, представник відповідача отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 15 серпня 2020 року.

/ а. с. 86 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

07 вересня 2020 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Посилається на те, що Договір позики №UР1095665 укладено в порядку, передбаченому Законом України №675- VІІІ від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію».

Відповідно до пункту 1 статті З Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Під час укладення Договору позивачем було успішно пройдено процес верифікації клієнта на сайті товариства.

Отже, було укладено Договір в порядку, передбаченому чинним законодавством, а саме ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію».

Виходячи з наданих позивачем документів до позовної заяви вважає, що в подіях, які були описані як «втрати доступу до його фінансового номеру телефону» немає ніяких протиправних дій.

Це підтверджує і лист ПрАТ «Київстар» зна звернення позивача.

Вважає, що позивачем була самостійно замовлена послуга заміни власної SIM- картки через телекомунікаційну мережу ПрАТ «Київстар».

Зазначає, що визначені законом підстави для визнання договору недійсним відсутні, оскільки виходячи з форми договору позивач своїми діями виявив своє волевиявлення на його укладення, та, виходячи із способу укладення договору, ніхто інший від його імені його укласти не міг.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

02 жовтня 2020 року до суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких останній зазначає, що ним було отримано на картку лише 300, 00 гр. 21 листопада 2019 року шляхом зарахуванням переказу на картку від невідомої особи.

Так як він очікував в той час зарахування грошових коштів на рахунок від дружини, у нього не виникало питання, хто саме зарахував ті грошові кошти.

Лише отримавши виписку по рахунку, у вересні 2020 року побачив зарахування цих грошових коштів та вирішив уточнити від кого саме.

Так, він звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» з метою отримання довідки про зарахування грошових коштів на його картковий рахунок 21 листопада 2019 року.

21 вересня 2020 року було видано довідку АТ «КБ «Приватбанк» про те, що на його картку ( НОМЕР_5 ) були зараховані грошові кошти в розмірі 300,00 гр. від DINERO та грошові кошти в розмірі 300, 00 гр. від UKRPOZYKA о 18 год. 09 хв.

Інших грошових коштів у цей день зараховано не було.

Щодо поданої відповідачем Презентації витягів з Інформаційно- телекомунікаційної системи та особистого кабінету Таскомбанку щодо підтвердження відправки та введення одноразового ідентифікатора, підтвердження успішності транзакцій звернув увагу на ту обставину, що нею підтверджено перерахування на його карту НОМЕР_5 21 листопада 2019 року о 18 год. 09 хв. 300, 00 гр., що не заперечується ним, оскільки даний картковий рахунок належить йому.

6 700, 00 гр. 21 листопада 2019 року о 18 год. 12 хв. були перераховані на картковий рахунок НОМЕР_6 , який йому не належить.

Дані грошові кошти було отримано третьою особою.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони повинні усвідомлювати, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто сторони, які укладають правочин, повинні насправді прагнути досягнення саме того правового результату, який завжди виникає при укладенні правочину такого виду.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 21 листопада 2019 року між сторонами було укладено договір короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №UР1095665.

Розділом 2 Договору встановлено наступний порядок дій позичальника з метою укладення договору:

2.1.1. на Порталі позичальник повинен заповнити Заяву шляхом введення необхідної суми кредиту та строку оплати, а також надати (завантажити) інші дані та документи, що вимагаються. Також, якщо буде використовуватися електронний платіж, посилання на постачальника таких послуг повинно відкриватися у полі, в якому позичальник повинен ввести реквізити своєї платіжної картки.

Після заповнення вищезазначеної Заяви:

2.1.1.1. Позичальник створює Особистий кабінет на порталі шляхом виконання вказівок, вказаних на порталі;

2.1.1.2. Позичальнику надається пропозиція кредитодавця Спеціальних умов кредиту на основі інформації, наданої в Заяві. Якщо позичальник під час обробки заяви змінив інформацію, надану в Заяві, нова пропозиція буде надана на основі нововведених умов. За запитом позичальника кредитодавець повинен надати позичальнику Пропозицію в паперовому вигляді чи на іншому довговічному носії. Позичальник має право проаналізувати Пропозицію та порівняти її з пропозиціями конкурентів;

2.1.1.3. натискаючи кнопку «Прийняти» позичальник підтверджує надання кредитодавцю згоди на (і) використання персональних даних позичальника для ідентифікації позичальника, для оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) позичальника та для виконання Договору відповідно до Політики конфіденційності; (іі) використання Порталу відповідно до Умов користування Порталом; (ііі) встановлення договірних відносин з кредитодавцем, як передбачається Договором, та складення Договору;

2.1.2. код підтвердження буде надіслано кредитодавцем на номер телефону позичальника. Шляхом введення коду підтвердження позичальник підписує та приймає Пропозицію та підтверджує укладення Договору на основі умов кредиту.

За умовами Договору позивачу було надано ліміт кредитної лінії у розмірі 7 000, 00 гр. суму кредиту у розмірі 6 700, 00 гр.

Процентна ставка, в день для початково зазначеної тривалості Кредиту становить 1, 40 %, процентна ставка в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість Кредиту - 1, 5%. Строк оплати - 30 днів.

Загальна вартість кредиту складає 9, 814 гр., реальна річна процентна ставка - 504, 00 %, дата повного погашення - 21 грудня 2019 року, штраф, якщо є - 50%.

На виконання умов договору 21 листопада 2019 року о 18 год. 09 хв. на карту позивача НОМЕР_5 було перераховано 300, 00 гр.

Решта суми в розмірі 6 700. 00 гр. було перераховано 21 листопада 2019 року о 18 год. 12 хв. на картковий рахунок НОМЕР_6 .

/ а.с. 98 - 100 /

Судом встановлено, що Договір між сторонами був укладений в електронній формі, а тому має містити електронний підпис позичальника.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття / акцепт / може бути подана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання).

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Із запропонованими умовами позивач ознайомився та погодився з ними.

За таких обставин суд вважає, що договір позики був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6 , 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18 / провадження № 61-8449св19 /, яка, з точки зору ч.4 т.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Урпозика» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Крім того, у Кредитному договорі, укладеному між сторонами, зазначена мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.639 ЦК Украни договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Основні принципи правового регулювання у сфері електронної комерції визначені в ст.5 Закону України « Про електронну комерцію».

В частинах 2, 3 ст.5 Закону зазначено, що обмеження прав і свобод учасників відносин у сфері електронної комерції можуть встановлюватися виключно законом.

Правочин не може бути визнано недійсним у зв`язку з його вчиненням в електронній формі, якщо інше не передбачено законом.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на офіційному веб-сайті за адресою https://www.nfb.gov.ua/ua/Holovni-podii/27162.html надано роз`яснення щодо тлумачення ст.ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію» та деталізовано Порядок укладення електронного договору про надання позики на умовах фінансового кредиту в ITC небанківської фінансової установи, який характеризується такими етапами:

- Етап: клієнт (споживач) ідентифікувався в ITC (ч. 8 ст. 11 Закону). При цьому ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в ITC суб`єкта електронної комерції (ч. 4 ст.14 Закону);

- Етап: клієнт (споживач) в ITC надає всю необхідну інформацію для формування фінансовою установою належної пропозиції клієнту (споживачу), при цьому ITC має передбачати технічну можливість клієнта (споживача) змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття ним пропозиції (абз. 3 ч. 8 ст. 11 Закону);

- Етап: фінансовою установою направляється (розміщується) клієнту (споживачу) в ITC індивідуальна оферта (з відповідними активними посиланнями на інші частини оферти, у разі їх наявності), яка має містити істотні умови кредитного договору, визначені ст. 1054 ЦКУ та ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (ч. 1 ст. 11 Закону), а також статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (за умови поширення);

- Етап: акцептування клієнтом зазначеної в III етапі оферти шляхом надсилання електронного повідомлення або заповненням формуляра заяви (форми), які повинні містити істотні умови кредитного договору, про прийняття такої пропозиції (ч. 6 ст. 11 Закону). При цьому зазначені електронне повідомлення та заява (формуляр) підписуються електронним підписом одноразовим ідентифікатором (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону). Одноразовий ідентифікатор направляється споживачу засобами зв`язку, зазначеними під час реєстрації та може використовуватися тільки один раз;

- Етап: після акцептування клієнтом (споживачем) оферти, він повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа. Документ повинен містити обов`язкові відомості відповідно до ч. 1 статті 11 Закону, рекомендується також зазначати умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів (за необхідності).

При цьому Нацкомфінпослуг належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в ITC (далі - Log file), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.

Така інформація відповідачем долучена до відзиву.

Обставини, зазначені відповідачем у відзиві, позивач не спростував, доказів протилежного не надав, і порушення його прав при укладенні договору не довів.

Відповідно до приведеної вище позиції Верховного Суду метою підписання договору в електронній формі є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання:

1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди;

2) електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом;

3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, позивач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Виходячи з викладеного вище, порядку укладання та підписання договорів у електронній формі, приведеного вище, необхідності приведення певних реквізитів, відомих лише позичальнику, а також вчинення певного алгоритму дій та порядку їх вчинення, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Що стосується приведених позивачем тверджень неотримання частини грошових коштів, суд виходить з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається і цього не заперечує позивач, що грошові кошти за умовами укладеного договору в сумі 300. 00 гр. перераховані на його картку № НОМЕР_7 .

В свою чергу, залишок суми за умовами договору в розмірі 6 700, 00 гр. були перераховані відповідачем на карту № НОМЕР_6 .

З довідок АТ КБ »Приватбанк» вбачається, що картка за № НОМЕР_6 позивачу не видавалася.

/ а.с. 95 - 97;152 - 155 /

Тобто, грошові кошти за умовами договору в розмірі 6 700. 00 гр. перераховані відповідачем на рахунок, не належний позивачу.

Суд вважає, що перерахування частини грошових коштів не на рахунок позивача, не є підставою для визнання договору недійсним, оскільки свідчить лише про неналежне виконання зобов`язання кредитодавцем та впливає лише на суму, яка підлягає поверненню позивачем, як позичальником.

Суд не приймає до уваги приведені позивачем в обґрунтування позову обставини, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

За змістом ст.ст.76. 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок доказування покладається на сторін.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Звертаючись до суду, позивач не заперечує, що номер телефону, за допомогою якого проводилася ідентифікація його, як клієнта, при укладенні договору, належав йому.

Відповідно до листа ПрАТ`Київстар» на звернення представника позивача, згідно з п.2.3 Правил користування системою самообслуговування абонентів »Мій Київстар», абонент особисто несе відповідальність за замовлення та/або користування телекомунікаційними послугами, які надаються компанією.

Відповідно до п.3.6 Правил абонент несе особисту відповідальність за непоширення та забезпечення недоступності власних реєстраційних даних, у тому числі імені користувача та пароля, у Системі будь-яким третім особам.

Абонент несе також особисту відповідальність за забезпечення конфіденційності будь-яких даних, які прямо або опосередковано стосуються користування системою, зокрема, але не обмежуючись, RIN-коду.

Зазначено також, що у період з вересня 2019 року по грудень 2019 року та у період з 21 листопада 2019 року по 22 грудня 2019 року за абонентським номером НОМЕР_4 станом на 21 листопада 2019 року була здійснена заміна SIM-карти.

/ а.с. 31 - 32 /

Надана інформація, з урахуванням Правил користування системою самообслуговування абонентів »Мій Київстар», лише підтверджує заміну SIM-карти на номері телефона позивача, однак не підтверджує при цьому протиправність дій третіх осіб при цьому.

Щодо приведенного позивачем обгрунтування отриманої на картку суми 300, 00 гр. на підставі укладеного договору, суд виходить з нього, що це лише версія, не підтверджена будь-якими іншими доказами, яка також, з урахуванням приведенного вище, не є підставою для визнання договору недійсним.

З урахуванням цього приведені позивачем заперечення укладення договору судом не можуть бути прийняті до уваги.

Крім того, суд зважає на те, що оспорюючи спеціальні умови Договору №UР1095665 від 21 листопада 2019 року та Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № UР1095665 від 21 листопада 2019 року, позивач не оспорює законність Загальних умов договору позики, який також містить його електронний підпис, як позичальника, якими і визначено порядок укладення договору в електронній формі та послідовність дій позичальника при його підписанні.

Керуючись ст.ст. 1,2, 6, 11, 202, 203, 204, 207, 215, 509, 626, 638, 639, 641, 644,1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 12,13, 76-81, 209, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОЗИКА» про визнання недійсними умов кредитного договору відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва