УХВАЛА

13 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 456/268/20

провадження № 61-4501ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2020 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське МБТІ» про визнання незаконним та скасування наказу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до КП Львівської обласної ради «Стрийське МБТІ», в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності № 18-к від 17 грудня 2019 року;

- стягнути з відповідача на свою користь 10 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2020 року в складі судді Яніва Н. М., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року в складі колегії суддів Савуляка Р. В., Шандри М. М., Приколоти Т. І., в задоволенні позову відмовлено.

17 березня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання незаконними та скасування наказів про наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення компенсації моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Справа № 456/268/20 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та є справою незначної складності, яка не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання у касаційній скарзі на підпункт б) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а саме на те, що ОСОБА_1 буде позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді справи № 456/3600/20 за позовом ОСОБА_1 до КП Львівської обласної ради «Стрийське МБТІ» про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, не беруться до уваги, оскільки ОСОБА_1 не зазначає, які саме обставини, що встановлені оскарженими судовими рішенням, вона позбавлена можливості спростувати при розгляді іншої справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що справа має для неї виняткове значення в зв`язку із тим, що її вдруге незаконно позбавили конституційного права на працю, у тому числі заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обрала та на яку погодилася, що призвело до скрутного майнового становища, а також, що справа становить суспільний інтерес, оскільки стосується дискримінації у трудових відносинах та незаконних дій роботодавця. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, в чому проявляється суспільний інтерес та винятковість для неї цієї справи.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для ОСОБА_1 і вона позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2020 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Крат

М. М. Русинчук