Справа № 724/2003/19
Провадження № 2/724/60/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Сенік М.І.

представника позивача: Мазур О.Г.

відповідача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотині Чернівецької області справу

за позовом Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області

до ОСОБА_1

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою комунальної власності Недобоївської сільської ради,

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

21 листопада 2019 року позивач Недобоївська сільська рада звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою комунальної власності Недобоївської сільської ради.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка площею 0,1409 га за кадастровим номером :01:001:0181, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 .

При здійсненні свого прав власності на вищевказану земельну ділянку відповідач звів самочинно бетонну огорожу, як на своїй земельній ділянці, так і на земельній ділянці, яка йому не належить на праві власності, користування чи оренди.

Прилегла земельна ділянка, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 , орієнтовною площею 0,009 га є комунальною власністю Недобоївської сільської ради і по ній проходить самочинно збудований відповідачем бетонний паркан.

Недобоївська сільська рада неодноразово зверталася до ОСОБА_1 з вимогою усунення перешкод (знесення самочинно збудованого бетонного паркану), однак станом на 18.11.2019 перешкода відповідачем не усунута.

23.01.2020 на адресу суду від відповідача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких стверджує, що він єдиний власник житлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка реконструйована з приміщення лазні за відповідними дозволами Долинської сільської ради, архітектурного бюро Хотинського району та іншими компетентними службами району, до якої згідно викопіювання із генерального плану забудови с. Долиняни прилягає земельна ділянка площею 0,15 га. Повідомляє, що неодноразово звертався до Недобоївської сільської ради із заявами про те, що йому надали у власність земельну ділянку у повному обсязі, яка закріплена за лазнею, що підтверджується генеральним планом забудови села. Однак вказані заяви були проігноровані позивачем. Також, на думку відповідача, сільська рада діє у змові з ОСОБА_3 , та не виконує рішення судів, чим порушує права відповідача.

29.01.2021 відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі, в задоволенні якого судом було відмовлено з підстав необґрунтованості в чому полягає об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення адміністративної справи.

01.04.2021 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки спірне питання земельної ділянки по АДРЕСА_1 вже неодноразово було предметом судових розглядів. В задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено з огляду на те, що відповідачем не подано суду доказів про набрання рішенням суду законної сили, яке ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

01.04.2021 від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено з тих підстав, що даний спір не є публічно-правовим, оскільки позивач діє як власник спірної земельної ділянки, а не як суб`єкт владних повноважень, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених в позові.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в задоволенні відмовити. Вважає, що спірна земельна ділянка належить йому, однак сільська рада неправомірно відмовляє в наданні її у власність.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в задоволенні відмовити, оскільки позивач не підтвердив належність спірної ділянки йому на праві власності, а висновок експертизи є недопустимим доказом, оукільки така експертизи проведена в рамках кримінального провадження.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 18.12.2019р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.01.2020р.

Ухвалою суду від 13.02.2020 зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №824/1205/19-а за позовом ОСОБА_1 до Недобоївської об`єднаної територіальної громади в особі сільської ради про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 09.12.2020 поновлено провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 11.01.2021.

Ухвалою суду від 11.01.2021 розгляд справи відкладено, у зв`язку з клопотання представника позивача про неможливість прибути до суду.

Ухвалою суду від 17.03.2021 розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи через поширення захворювання на COVID та дії обмежень «червоного» рівня епідемічної небезпеки.

Ухвалою суду від 01.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням виконавчого комітету Долинянської сільської ради №16/3 від 12.03.2008 наданодозвіл ОСОБА_1 на реконструкцію приміщення сільської бані в АДРЕСА_1 на закріпленій за цією будівлею земельною ділянкою 0,15 га під житловий будинок (а.с.99-100).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,1409 га, кадастровий номер :01:001:0181, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.97-98).

Прилегла земельна ділянка, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 , орієнтовною площею 0,009 га є комунальною власністю Недобоївської сільської ради, про що свідчить витяг з публічної кадастрової карти України (а.с.6), та додаток №2 до висновку експерта №5759-5761/18-26 (а.с.18).

Зі змісту висновку експерта від 06.06.2019 №5759-5761/18-26 вбачається, що фактичне землекористування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , не відповідає документації із землеустрою на цю земельну ділянку. Також встановлено, фактична лінія межі земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 виходить за лінію межі земельної ділянки від В до Г та від Г до А, яка належить до земель сільської ради ( в тому числі дорога) (а.с.8-28).

Судом встановлено, що на власній земельній ділянці відповідач встановив бетонний паркан, який частково проходить через земельною ділянкою, яка є комунальною власністю.

09.06.2017 відповідач звернувся із заявою до Недобоївського сільського голови про надання йому в оренду земельної ділянки площею 0,0091 га для ведення особистого селянського господарства, оскільки за його господарством закріплено 0,15 га, однак надано йому 0,1409 га (а.с.77).

Рішенням Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 14.07.2017 відмовлено ОСОБА_1 в наданні в оренду земельної ділянки в АДРЕСА_1 (а.с.78).

08.08.2017 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Недобоївського сільського голови про надання дозволу на окультурення земельної ділянки, а саме встановлення огорожі та проведення водовідведення стічних вод по АДРЕСА_1 (а.с.81).

У відповідь Недобоївська сільська рада листом від 14.09.2017 №429 повідомила, що окультурення земельної ділянки ОСОБА_1 може проводити лише на своїй особистій земельній ділянці, на яку має документи про право власності (а.с.82).

14.08.2017 відповідач звернувся до Недобоївського сільського голи із заявою про надання йому незаконно вилучену частину земельної ділянки площею 0,0091 га в АДРЕСА_1 (а.с.83-88) та просив розглянути вказану заяву на сесії Недобоївської сільської ради (а.с.89).

У відповідь Недобоївська сільська рада листом від 18.09.2017 повідомила, що в матеріалах справи в сільській раді відсутнє рішення суду, яке надає ОСОБА_1 право користуватися всією площею земельної ділянки, в тому числі площею 0,091 га (а.с.92).

09.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до Недобоївського сільського голови з заявою про надання у користування земельної ділянки площею 90 м2, яка прилягає до його земельної ділянки під житловим будинком (а.с.94).

Рішенням Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 14.08.2018 №531/31/18 відмовлено ОСОБА_1 в наданні в користування (оренду) земельної ділянки в АДРЕСА_1 (а.с.95).

Рішенням Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 18.12.2018 №597/36/18 відмовлено у наданні дозволу на оформлення речового права на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , оскільки дана земельна ділянка є прибережною смугою річки «Черлена» (а.с.96).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі №824/1205/19 зобов`язано Недобоївську сільську раду Хотинського району Чернівецької області повторно розглянути заяви про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розміром 0,0091 га, яка згідно генерального плану села являється невідмежованою частиною земельної ділянки, що закріплена за житловою будівлею по АДРЕСА_1 , для ведення особистого господарства (а.с.128-134).

Рішенням Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 13.10.2020 №945/5320 відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,01 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 . При прийнятті вказаного рішення сільська рада врахувала те, що вищезазначена земельна ділянка знаходиться в прибережній захисній смузі річки Черлена (а.с.163).

Судом досліджено фотокопію земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0181 з даних публічної кадастрової карти (а.с. 165-166, 209-212).

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила суду, що спочатку було виділено земельну ділянку площею 0,15 га, а потім сільська рада неправомірно вилучила в них 0,09 га для того, щоб облаштувати дорогу до сусідки ОСОБА_5 . Вони встановили бетонний паркан на своїй земельній ділянці.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив суду, що спірною земельною ділянкою користуються з довоєнного часу. Сусідка ОСОБА_3 самовільно облаштувала переїзд до свого будинку, поза генеральним планом. Повідомляє, що його сину (відповідачу у справі) не було надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га, як це передбачено генеральним планом села, а лише її частину 0,14 га. Вказані дії сільської ради вважає неправомірними. Підтвердив, що бетонний паркан був облаштований ще до проведення замірів землевпорядною організацією. Вважає, що зазначені заміри були проведені невірно та за вказівкою голови сільської ради.

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про охорону земель», всі землі в межах території України є об`єктом особливої охорони держави.

Суб`єктами права власності на землю є: територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності (п. б ч.1 ст. 80 Земельного кодексу України).

Згідно з ч.ч.1, 2, ст.83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування;

в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 126 Земельного кодексу України визначає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» .

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі за текстом - Закон №963), самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з цим, згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до вимог п. "г" ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно з ч.1 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Судом встановлено, що на земельній ділянці комунальної власності орієнтовною площею 0,0091 гапо АДРЕСА_1 відповідачем самочинно збудовано бетонний паркан, який одночасно проходить через його земельну ділянку та суміжну земельну ділянку, яка є комунальною власністю Недобоївської сільської ради.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються, однак останній вважає, що спірна земельна ділянка належить йому, оскільки закріплена за його за житловою будівлею по АДРЕСА_1 .

Разом з цим судом встановлено, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,0091 гапо АДРЕСА_1 у власність або користування відповідачу не передавалась, а тому ОСОБА_1 достеменно було відомо про відсутність правових підстав для фактичного використання вказаної земельної ділянки.

Відповідно до ст.ст. 77, 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Так, в судовому засідання відповідач визнав ту обставину, що писав заяву до сільської ради про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,1409 га, при цьому вважає, що його змусили написати такий саме розмір земельної ділянки.

В подальшому відповідач звертався до сільської ради щодо вирішення питання про надання йому іншої частини земельної ділянки площею 0,009 га, однак йому було відмолено.

Крім того, відповідач підтвердив ту обставину, що зведення бетонного паркану розпочав ще до проведення замірів землевпорядною організацію, а завершив після таких замірів. Однак вважаючи, що йому належить земельна ділянка площею 0,15 га, порушень чинного законодавства не вбачає.

За таких обставин, враховуючи встановлені обставини, а також те, що ОСОБА_1 самовільно займає спірну земельну ділянку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення батька відповідача суд не приймає до уваги, оскільки він не учасником справи. Разом з цим останній був допитаний в якості свідка в судовому засіданні.

Доводи захисника проте, що позивачем не підтверджено наявність спірної земельної ділянки на праві власності судом відхиляються, оскільки вказана земельна ділянка в силу ст. 83 Земельного кодексу України є землею комунальної власності територіальної громади Недобоївської сільської ради.

Щодо наданого позивачем висновку експерта №5759-5761/18-26 від 06.06.2019 проведеного в рамках кримінального провадження, судом враховується, що останній розцінюється судом як письмовий докази, якому надана оцінка на ряду з іншими доказами у справі.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Однак враховуючи те, що відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, судові витрати зі сплати судового збору компенсуються позивачу за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою комунальної власності Недобоївської сільської ради - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою комунальної власності Недобоївської сільської ради, площею 0,009 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу) самочинно збудованого бетонного паркану.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. компенсувати позивачу Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області(місце знаходження: вул. Головна, 28 А, с. недобоївця Дністровського району Чернівецької області,, ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду, а якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30 серпня 2021р.

Суддя: Л. Л. Гураль