Справа № 409/1188/20
Провадження № 22-ц/810/125/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

учасники справи: позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі представника Легезіна Олексія Геннадійовича

на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 24 листопада 2020 року, ухваленого Білокуракинським районним судом Луганської області у складі: судді Максименко О.Ю. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року позивач звернувся із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 89807,18 грн, який мотивував тим, що між АБ «Укргазбанк» (далі - Банк, ПАТ АБ «Укргазбанк») та відповідачем ОСОБА_1 (далі Відповідач-1, Позичальник) був укладений кредитний договір №287/2012-Р від 02 серпня 2012 року (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором.

Відповідно умов Кредитного договору сума кредиту 85000 грн (п.1.1.), процентна ставка за користування кредитом 16,9% річних (п.1.4.1.), за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 21,9% річних (п.1.4.2.), строк повернення кредитних коштів до 01 серпня 2019 року (п.1.3.1.).

В якості забезпечення зобов`язань за Кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_2 (далі - Відповідач-2, Поручитель) був укладений договір поруки №287/2012-Р/П від 02 серпня 2012 року (далі - Договір поруки), за умовами пункту 1.2 якого Відповідач-2 зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі Позичальником зобов`язань по Кредитному договору.

Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши Відповідачу-1 кредитні кошти, проте останній не виконав належним чином зобов`язання за Кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений Кредитним договором строк.

Станом на 07 травня 2020 року заборгованість за кредитним договором складає 89807,18 грн, яка складається з: 57546,78 грн - прострочений борг за кредитом; 32260,40 грн - прострочені відсотки за користування кредитом, які позивач з посиланням на застосування до виниклих спірних правовідносин вимог ст. 526, 553, 554, 611, 612, 623, 625, 1052, 1054 ЦК України просив стягнути на свою користь з відповідачів солідарно, а також стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 24 листопада 2020 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №287/2012-Р від 02.08.2012 станом на 07.05.2020 у розмірі 80646,96 грн, яка складається з: 57546,78 грн - прострочений борг за кредитом; 23100,18 грн - прострочені відсотки за користування кредитом за період з 01.09.2017 по 01.08.2019.

Відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 02.08.2019 по 07.05.2020 в розмірі 9160,22 грн. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі представника Легезіна Олексія Геннадійовича вважає оскаржуване рішення в частині відмови позивачу в стягненні з відповідачів частини позовних вимог необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в цій частині та ухвалити нове, яким вимоги Банку задовольнити.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не враховано, що приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Фактично збільшена процентна ставка на прострочену суму боргу передбачена пунктом 1.4.2 кредитного договору і є збільшеним розміром 3% річних погоджених сторонами, а відтак у позивача були наявні законні підстави для нарахування та пред`явлення вимог до позичальника щодо стягнення відсотків за простроченою заборгованістю по кредиту за межами строку надання кредиту, що судом першої інстанції не враховано, в порушення вимог ст. 10, 263, 264 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 9160,22 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 * 100 = 210200 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині відмови Банку у задоволенні його позову до відповідачів щодо стягнення частини заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 02.08.2019 по 07.05.2020 в розмірі 9160,22 грн.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Вказаним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що між Банком та відповідачем -1 ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №287/2012-Р від 02 серпня 2012 року, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу-1 грошові кошти, а відповідач-1 зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором (а.с. 30-33).

Відповідно до п.1.1., 1.2. Кредитного договору Позивач надав Відповідачу-1 кредит у сумі 85000 грн. Кредит надано на придбання автомобіля марки HYUNDAI, МОДЕЛІ 110, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , колір - бежевий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який буде використовуватися в особистих та сімейних цілях.

Згідно п.1.3.1. Кредитного договору кредит надано з 02 серпня 2012 року по 01 серпня 2019 року.

Відповідно до п.1.4., 1.4.1., 1.4.2. Кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами за весь строк фактичного користування кредитом: за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 16,9% річних; за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 21,9% річних.

Пунктом 3.1. кредитного договору №287/2012-Р від 02 серпня 2012 року встановлено, що погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1743 гривень щомісячно з 1-ого (першого) по 10-е число кожного місяця з останнім строком погашення 01 серпня 2019 року.

Відповідно до п.4.3.1. Кредитного договору Відповідач-1 зобов`язався використати кредит на зазначені у п.1.2. цього Договору цілі, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, у строки та у порядку згідно цього Договору.

Згідно п.5.1. Кредитного договору за невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно п.8.3. Кредитного договору цей договір набирає законної сили з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв`язку з невиконанням з боку Позичальника своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами станом на 07.05.2020 за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 89807,18 грн, яка складається з: 57546,78 грн - прострочений борг за кредитом; 32260,40 грн - прострочені відсотки за користування кредитом (а.с. 6-9).

На підтвердження забезпечення виконання вказаного зобов`язання позивачем надано договір поруки, укладений між Банком як Позичальником та Відповідачем-2 ОСОБА_2 як Поручителем та ОСОБА_1 як Позичальником №287/2012-Р/П від 02 серпня 2012 року (далі - Договір поруки), за умовами пункту 1.1. якого Відповідач-2 зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі Позичальником зобов`язань по Кредитному договору №287/2012-Р від 02 серпня 2012 року укладеному між Кредитором і Позичальником (а.с. 36).

Пунктами 5.1., 5.2. Договору поруки сторонами погоджено припинення поруки припиненням забезпеченого нею зобов`язання позичальника за Кредитним договором, а також якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за Кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого банком разом зі збільшеними позовними вимогами, останнім була нарахована заборгованість по процентах поточна у сумі 9160,22 грн за період з 02.08.2019 по 07.05.2020.

Ухвалюючи рішення в оскарженій банком частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відтак, у межах строку кредитування до 01 серпня 2019 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 02 серпня 2019 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), а згідно ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильних висновків, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги щодо права банку проводити нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту) після спливу строку кредитування згідно до п. 1.4.2. Кредитного договору не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до п.1.4.2 Кредитного договору за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 21,9 % річних.

Отже, плата за прострочення грошового зобов`язання, передбачена у разі не повернення чергового платежу, у терміни, передбачені цим Договором.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до цитування позивачем пунктів кредитного договору без взаємозв`язку зі встановленими судом обставинами, та без викладення в апеляційній скарзі обставин щодо неповноти та (або) неправильності встановлених судом обставин, які мають значення для справи, і в чому полягають неправильні висновки суду.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду в оскаржуваній частині - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі представника Легезіна Олексія Геннадійовича залишити без задоволення.

Заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 24 листопада 2020 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 20 квітня 2021 року.

Судді: