22-ц/804/1088/21
263/7997/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/7997/19

Номер провадження 22-ц/804/1088/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Лопатіної М.Ю.,Мальцевої Є.Є.

сторони:

позивач Комунальне комерційне підприємство «Маріупольтепломережа»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2021 року, у складі судді Шевченко О.А.,

у справі за позовом Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» в особі представника Партакела Юрія Федоровича

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

30 травня 2019 року Комунальне комерційне підприємство «Маріупольтепломережа» (далі ККП «Маріупольтепломережа») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за період з 01 червня 2017 року по 01 травня 2019 року за користування послугами по теплопостачанню в сумі 16221,84 грн, 3% річних у розмірі 468,69 грн, інфляційні витрати в сумі 1534,80 грн та судовий збір 1921 грн.

В мотивування позову зазначив, що відповідно до норм Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» власник (наймач) квартири зобов`язаний щомісячно здійснювати плату за житлово-комунальні послуги, у тому числі послуги з теплопостачання. Відповідачем вносилась не в повному обсязі оплата за користування послугами по теплопостачанню за період з 01 червня 2017 року по 01 травня 2019 року, тому утворилась заборгованість у розмірі 16221,84 грн. Опалювальна площа квартири за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , складає 43,4 кв.м. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 січня 2019 року (справа №263/14358/19, провадження №2-н/263/2/2019) скасовано судовий наказ від 22 жовтня 2018 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПП «Маріупольтепломережа» заборгованість за користування послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 червня 2017 року по 01 жовтня 2018 року в розмірі 9161,90 грн, 3% річних у розмірі 241,79 грн, інфляційні витрати у розмірі 625,36 грн та судовий збір у розмірі 176,20 грн, роз`яснено право стягувача звернутись до суду з тими самими вимогами в порядку спрощеного провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2021 року позовні вимоги ККП «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ККП «Маріупольтепломережа» заборгованість за користування послугами по теплопостачанню за період з 01.06.2017 року по 01.05.2019 року у розмірі 16221,84 грн., 3% річних у сумі 468,69 грн., інфляційні витрати в сумі 1534,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ККП «Маріупольтепломережа» судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ККП «Маріупольтепломережа» суд першої інстанції виходив з того, що підтверджено факт надання послуг за адресою: АДРЕСА_1 , послуг теплопостачання, а також факт не сплати за цими послугами, внаслідок чого виникла заборгованість.

Судом не взято до уваги надану відповідачем квитанцію ККП «Маріупольтепломережа» від 01.03.2020 року, оскільки з неї вбачається, що перерахунок заборгованості відповідача було здійснено за січень 2020 року, що не входить до періоду з 01.06.2017 року по 01.05.2019 року, за який просить стягнути заборгованість позивач.

Суд виходив того, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує зобов`язання за сплатою послуг за теплопостачання, у зв`язку з чим виникла заборгованість та прийшов до висновку, що позивач має право вимагати стягнення утвореної заборгованості, інфляційних витрат та 3% річних, що не спростовано відповідачем.

Щодо порушеного права та ким воно порушено, то суд виходив з того, що права позивача порушені відповідачем, який не виконує умови кредитного договору, та вони підлягають захисту у заявлений спосіб.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

11 березня 2021 року ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування матеріального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення, в якому визнати дії ККП «Маріупольтепломережа» по безпідставному списанню з особового рахунку ОСОБА_1 суми 2934,08 грн протиправними та відмовити в позові або зменшити суму боргу та штрафних санкцій.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 березня 2021 року визначено склад суду: Ткаченко Т.Б. (головуючий суддя), Барков В.М., Мальцева Є.Є.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 31 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2021 року визначено склад суду: Ткаченко Т.Б. (головуючий суддя), Лопатіна М.Ю., Мальцева Є.Є.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 09 квітня 2021 року справу за позовом ККП «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що не відповідає фактичним обставинам справи висновок суду про те, що права позивача порушені відповідачем, який не виконує умови кредитного договору, оскільки між сторонами не існує та не може існувати будь-яких кредитних відносин.

Судом не досліджено викладені відповідачем у відзиві на позов обставини справи, не дана правова оцінка протиправним діям позивача, що призвели до виникнення у відповідача заборгованості в розмірі 2466,51 грн. Позивач самовільно та безпідставно присвоїв функції органу, що призначає субсидії, порушив судовий порядок стягнення коштів та з порушенням вимог ст.1215 ЦК України, абз.6 п.15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, п.7 Порядку розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 534, списав з особового рахунку відповідача надану йому субсидію в розмірі 2934,08 грн.

Вказує, що позивач не мав права списувати з особового рахунку відповідача суму наданої субсидії, посилаючись на правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 22 січня 2014 року по справі 6-151цс13.

Зазначає, що суду необхідно було застосувати ст.1215 ЦК України та зменшити суму боргу відповідача на безпідставно стягнуті кошти в розмірі 2934,08 грн, а також перерахувати суму штрафних санкцій в бік зменшення.

Відзив на апеляційну скаргу

Відповідно до положень статті 360 ЦПК України позивачем відзив на апеляційну скаргу не надано.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення частини 13 статті 7, частини 4 статті 274, частини 1 статті 368 ЦПК України, розгляд даної справи в силу частин 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_1 , площа квартири складає 43,4 кв.м.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25747677, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 січня 2019 року (справа № 263/14358/18) скасовано судовий наказ від 22 жовтня 2018 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ККП «Маріупольтепломережа» заборгованість за користування послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 червня 2017 року по 01 жовтня 2018 року в розмірі 9161,90 грн, 3% річних у розмірі 241,79 грн, інфляційні витрати у розмірі 625,36 грн та судовий збір у розмірі 176,20 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості (розшифровка особового рахунку) за адресою: АДРЕСА_1 , за послуги централізованого опалення за період з червня 2017 року по травень 2019 року основна сума боргу становить 16221,84 грн, 3% річних 1534,80 грн, сума інфляційних витрат 468,69 грн.

Відповідно до квитанції від 01.03.2020 року ККП «Маріупольтепломережа» по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за січень 2020 року нараховано -1817,16 грн за поставку гарячої води.

Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з опалення місць загального користування, проте позивачем надаються такі послуги, а відповідач їх приймає, що є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов`язків.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , залишення без змін рішення суду першої інстанції, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Метою правосуддя є забезпечення ефективного поновлення порушеного права.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства - суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно статей 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно до статі 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, чинний на момент виникнення спірних правовідносин, (далі Закон №1875-IV від 24 червня 2004 року), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно зі статтею 13 Закону №1875-IV від 24.06.2004 року залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №1875-IV від 24.06.2004 року відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 статті 32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з теплопостачання, проте позивачем ККП «Маріупольтепломережа» надаються такі послуги відповідачу, а відповідач ОСОБА_1 їх приймає, що є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов`язків.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону №1875-IV від 24 червня 2004 року передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок призначення та надання житлових субсидій встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 32 Закону №1875-IV від 24 червня 2004 року).

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно пункту 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, зі змінами та доповненнями, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Статтею 32 Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Власність, відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_1 , як власник квартири АДРЕСА_2 , є споживачем послуг централізованого теплопостачання.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідач зареєстрований та проживає в квартирі будинку АДРЕСА_3 , отже є особою, який фактично користувався наданими відповідачем послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до положень, установлених підпунктом 3 пункту 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України № 630 від 21 липня 2005 року, виконавець послуг з теплопостачання зобов`язаний надавати споживачеві в установленому законодавством порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів, нормативи (норми) споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості, якісні показники надання послуг, граничні строки усунення аварій або інших порушень порядку надання послуг, а також інформацію про ці Правила (зазначається у договорі, а також розміщується на дошці оголошень у приміщенні виконавця).

Особам, які не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, призначається субсидія, яка є безповоротною адресною державною соціальною допомогою.

Згідно з пунктом 2 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі Положення № 848) право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках), в частині оплати ними користування житлом; утримання житла; управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (пункт 3 Положення № 848).

Як вбачається з матеріалів справи, за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року включно відповідачу призначалась та надавалась субсидія для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення на загальну суму 6652,70 грн, яка врахована позивачем під час розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за спожиті послуги. Нарахування за послуги з централізованого опалення відповідачу за вказаний період становили 3718,62 грн.

Відповідач не погоджується з тим, що позивачем у червні 2017 року повернуто до бюджету невикористану суму субсидії 2934,08 грн. Поряд з цим, матеріали справи не містять будь-яких належних і допустимих доказів звернення ОСОБА_1 у визначеному законом порядку до управління соціального захисту населення Департаменту соціальної політики за місцем його реєстрації з заявою для призначення субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг в період з квітня 2017 року по квітень 2019 року.

Як вбачається з відповіді № 1452/09-4 від 26 грудня 2017 року ККП «Маріупольтепломережа», ОСОБА_1 надано роз`яснення, що за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року на його особовий рахунок зараховано субсидію на центральне опалення 6652,70 грн, нарахування за послуги з централізованого опалення за цей період склали 3718,62 грн. По закінченню опалюваного сезону за особовим рахунком зроблено перерахунок та 2934,08 грн у червні 2017 року повернута до бюджету, як невикористана сума субсидії, відповідно до п.15 Положення № 848 (із змінами, внесеними постановою КМУ від 26.04.2017 року № 300).

До 23 серпня 2016 року порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг регулювався постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848, якою не заборонялося погашати за рахунок субсидії борги інших періодів.

23 серпня 2016 року постановою Кабінету Міністрів України № 534 внесено зміни до пункту 15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848. Абзаци п`ятий - сьомий замінено абзацами такого змісту: «невикористана сума субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання) повертається виробником/виконавцем такої послуги до бюджету в повному обсязі на підставі акту розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій.

Доповнено пункт 15 абзацом такого змісту: «Розрахунок та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання) та послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення здійснюються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.»

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, пунктом 15 Положення № 848 встановлено порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, послуг з придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, відповідно до якого громадянам, які проживають у приватних будинках, квартирах чи кімнатах, субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг надається шляхом перерахування коштів на рахунок підприємств, що надають комунальні послуги.

Громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов`язані щомісячно сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. У разі коли вартість фактично використаної послуги менша ніж обов`язкова частка витрат на оплату цієї послуги, громадяни сплачують її фактичну вартість. Сума субсидії, яку структурними підрозділами з питань соціального захисту населення було переказано на рахунки виконавців/виробників житлово-комунальних послуг для оплати їх вартості в розмірі соціальних нормативів і яка не використана домогосподарством внаслідок економії споживання послуг, зараховується підприємством - виконавцем/виробником як оплата послуг, у тому числі обов`язкової частки платежу домогосподарства, на наступні розрахункові періоди.

Після закінчення опалювального сезону невикористана сума субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газо- та електропостачання для індивідуального опалення (в разі використання природного газу/електричної енергії для індивідуального опалення) повертається підприємством - виробником/виконавцем такої послуги до бюджету в повному обсязі на підставі акта розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидії.

Проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за послуги теплопостачання відповідає Положенню № 848, із змінами, яким передбачено, що після закінчення опалювального сезону частина невикористаної суми субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг повертається виробником/виконавцем таких послуг до бюджету на підставі акта розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги теплопостачання споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з позовом про визнання дій ККП «Маріупольтепломережа» неправомірними та (або) зобов`язання вчинити певні дії до суду не звертався. Доказів неправомірного використання позивачем коштів субсидії, як підстави для зменшення розміру плати за надані позивачем житлово-комунальні послуги та зобов`язання позивача здійснити перерахування плати за надані послуги з теплопостачання, відповідачем не надано.

Доказів щодо неправомірності дій працівників соціального захисту з приводу не нарахування субсидії відповідачу, як і можливого неврахування їх позивачем під час розрахунків заборгованості в межах позовних вимог суду першої та апеляційної інстанцій не надано.

Колегією суддів не приймається до уваги посилання відповідача ОСОБА_1 на порушення позивачем статті 1215 ЦК України, оскільки в даній справі виникли інші правовідносини.

Відповідно до наданого позивачем ККП «Маріупольтепломережа» розрахунку, сума заборгованості за неналежне виконання договірних зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за період з 01 червня 2017 року по 01 травня 2019 року складає 16221 грн 84 коп.

За опалюваний сезон 2016-2017 роки на особовий рахунок № НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_1 надійшла субсидія в розмірі 7691 грн 86 коп., з якої невикористану суму субсидії 2934,08 грн в червні 2017 року повернуто до державного бюджету.

За спірний період відповідачем не здійснювалось оплати за надані послуги з теплопостачання.

З розрахунку вбачається, що відповідач станом на 01 червня 2017 року має заборгованість за спожиті послуги 2466,51 грн.

Обчислення інфляційних втрат здійснюється згідно з положеннями Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, на підставі розрахованих Міністерством статистики України індексів інфляції.

Індекс споживчих цін за період несплати боргу визначається шляхом множення місячних індексів за період з 01 червня 2017 року по 30 квітня 2019 року включно. Отже, розмір боргу внаслідок інфляційних втрат за період з 01 червня 2017 по 30 квітня 2019 збільшився на 1534,80 грн.

3% річних нарахованих на суму боргу у періоді з 01 червня 2017 року по 30 квітня 2019 року включно становить 468,69 грн.

Беручи до уваги проведені розрахунки, поряд з основною сумою боргу в розмірі 16221,84 грн, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати за вказаний період прострочення в сумі 1534,80 грн, а також три проценти річних від простроченої суми за вказаний період в розмірі 468,69 грн.

Висновок суду першої інстанції, викладений в мотивувальній частині про те, що «права позивача порушені відповідачем, який не виконує умови кредитного договору, та вони підлягають захисту у заявлений спосіб» є помилковим, однак на впливає на правильність вирішення судом спору по суті.

Колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши наявність порушеного права КПП «Маріупольтепломережа», дійшов правильного висновку про те, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати за послуги теплопостачання.

Щодо судового збору

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, законних підстав для відшкодування судового збору не мається.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2021 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 21 квітня 2021 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

М.Ю.Лопатіна

Є.Є.Мальцева