1Справа № 335/8997/21 2-з/335/184/2021
УХВАЛА
про забезпечення позову
26 серпня 2021 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Соболєвої І.П., розглянув в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) учасників справи в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,
Заява мотивована тим, що позивач звернулась до суду з позовом про оскарження виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого відкрито виконавче провадження та проводяться виконавчі дії.
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксації судового процесу, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Подана заява про забезпечення позову відповідає вимогам процесуального закону щодо форми та змісту відповідно до ст. 151 ЦПК України, а також порядку її подання відповідно до ст. 152 цього ЦПК України.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що на підставі виконавчого напису, який оскаржується позивачем, та який вона вважає незаконним, звернуто стягнення на доходи позивача, що на думку заявника в подальшому зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі.
Метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.
Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.
Суд доходить висновку, що заявлений позивачем вид заходу забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який позивач оспорює у судовому порядку, передбачений нормами чинного законодавства, є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими позовними вимогами, він має тимчасовий характер та діє до виконання рішення суду, тому не може призвести до порушення прав та законних інтересів, як позивача так і відповідача.
За таких обставин, суд вважає обґрунтованими доводи заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову, може ускладнити виконання майбутнього судового рішення по справі, та суд вважає, що захід забезпечення позову, який просить застосувати заявник є співмірним із позовними вимогами.
За викладених обставин, з метою захисту прав та законних інтересів позивача до розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, відкритому на підставі оскаржуваного виконавчого напису.
Отже, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.
Поряд із цим, судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачу, а також обставин, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, за наявності яких обов`язком суду є застосування зустрічного забезпечення, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.
Проте, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачеві його право, у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, звернутися до суду з відповідним клопотанням про застосування зустрічного забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, у зв`язку з чим у тексті ухвали зазначаються відомості про стягувача та боржника визначені ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Відомості про стягувача та боржника відповідно ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Стягувач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію ухвали направити ОСОБА_1 для відома, приватному виконавцю для виконання.
Роз`яснити сторонам положення ч. 4 ст. 157 ЦПК України відповідно до якої, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу видано 26.08.2021.

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 27.08.2024.

Суддя І.П. Соболєва