ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 673/1636/19
Провадження № 22-ц/4820/145/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: апелянта ОСОБА_1 , його представника адвоката Князюка Д.К., відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2020 року (суддя Дворнін О.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участю приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Бас Людмили Йосипівни, про визнання права на обов`язкову частку у спадщині,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що він є сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім нього у матері ще є донька ОСОБА_5 . Згідно заповіту, складеного ОСОБА_4 , все належне їй майно остання заповіла відповідачам, які є її онуками.

Про існування заповіту позивачу не було відомо. В порушення вимог закону нотаріус не перевірила наявність спадкоємців обов`язкової спадщини, а відповідачі, в свою чергу, не повідомили про наявність такого спадкоємця, що стало наслідком позбавлення позивача права на обов`язкову частку у спадщині.

У зв`язку з цим позивач просив суд:

-визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Бас Л.Й. на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , встановивши, що обов`язкова частка ОСОБА_3 у спадковому майні після смерті ОСОБА_4 складає 1/4 частку від усього спадкового майна;

-визнати право на належну йому в силу закону обов`язкову частку у спадщині, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та складається із зазначених в позові земельних ділянок.

Ухвалами суду Деражнянського районного суду від 18 лютого та 12 серпня 2020 року позовну заяву в частині визнання права власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2420 га, розташованої по АДРЕСА_1 залишено без розгляду.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності, як обов`язкову частку у спадщині, на 1/4 частку земельних ділянок 3,24 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Копачівської сільської ради та 1,6575 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Копачівської сільської ради.

В задоволенні решти позовних вимог щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати на користь ОСОБА_3 в пропорційному розмірі задоволених позовних вимог у сумі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 7600 грн. в рівних частках з кожного.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає вказане рішення несправедливим, необґрунтованим, таким, що порушує норми матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що право на спадкування обов`язкової частки у спадщині має бути реалізовано спадкоємцем шляхом прийняття спадщини у спосіб та строки, визначені цивільним законодавством. Оскільки позивач не прийняв спадщини він не має права на обов`язкову частку у спадщині.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, судове рішення без змін як законне.

Зазначає, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем.

Саме нотаріус в порушення вимог закону не перевірила наявності спадкоємців обов`язкової спадщини, а спадкоємці, в свою чергу, не повідомили про наявність такого спадкоємця, що стало наслідком позбавлення ОСОБА_3 обов`язкової частки у спадщині.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_3 та його рідна сестра є спадкоємцями першої черги, і у разі спадкування за законом, їм би належало по 1/2 частки спадкового майна. Оскільки ОСОБА_3 на момент смерті матері був непрацездатною особою, то суд правомірно визнав за ним право власності на 1/4 обов`язкову частку від усього спадкового майна, яка становить половину від 1/2 частки у праві власності, що належала спадкодавцю.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину, однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тобто, той факт, що позивач не отримував свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє його права власності на неї.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідачів та представника апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В свою чергу, право на обов`язкову частку у спадщині врегульовано ст. 1241 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він, відповідно до ст. 1272 ЦК України, вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що на момент смерті своєї матері спадкодавця ОСОБА_4 позивач ОСОБА_3 був непрацездатною особою - пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , тому він має право на 1/4 обов`язкову частку від усього спадкового майна, яка становить половину від 1/2 частки у праві власності, що належала спадкодавцю (а. с. 15).

З таким висновком Хмельницький апеляційний суд не погоджується.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про смерть (повторним) (а. с. 6, 13).

Згідно заповіту від 10.04.2009 року, складеного ОСОБА_4 , все належне їй майно остання заповіла відповідачам по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є онуками спадкодавця та на даний час прийняли спадщину, що підтверджується наявними матеріалами спадкової справи №33/2019 до майна спадкодавця ОСОБА_4 (а. с. 52-66).

За життя ОСОБА_4 , за нею було зареєстровано право власності на земельні ділянки: 3,24 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Копачівської сільської ради вартість 1/4 частки - 17709,92 грн., 1,6575 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Копачівської сільської ради, вартість 1/4 частки - 13976,83 грн., 0,2420 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 , вартість 1/4 частки - 37689,93 грн. (а. с. 9-12).

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 03.10.2012 позивач ОСОБА_3 є пенсіонером за віком (а. с. 15).

Між тим, матеріали справи не містять доказів, що позивач звертався до нотаріуса у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини, що він звертався до суду із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини, що він проживав разом з спадкодавцем, тобто відсутні дані про те, що він прийняв спадщину.

Те, що позивач ОСОБА_3 є пенсіонером, не підтверджує, що він на момент смерті спадкодавця був непрацездатною особою, у зв`язку з чим має право на обов`язкову частку у спадщині.

За таких обставин висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, тому рішення підлягає скасуванню, з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний суд, відповідно до ст. 376 ЦПК України, встановивши, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, скасовує рішення суду першої інстанції.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове рішення, то відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, змінює розподіл судових витрат.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив 2305,50 грн. судового збору, апеляційну скаргу задоволено повністю, тому з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2305 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участю приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Бас Людмили Йосипівни, про визнання права на обов`язкову частку у спадщині.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій обл. 12.07.1996) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій обл. 13.12.1995, РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати в розмірі 2305 грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2021 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк