Справа № 199/8490/20
РІШЕННЯ

іменем України

08.04.2021 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання - Перетятько А.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що між ПрАТ «ВФ Україна» (23.05.2017 р. перейменоване із ПрАТ «МТС Україна») та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку №1.10516115/781352 від 08.06.2002 р. та з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачеві було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 . З технічних причин у зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок абонента було заміно на № НОМЕР_2 .

27.07.2010 р. уже після укладення вказаного договору відповідач подав заяву про підключення послуги міжнародного роумінгу. Дана заява була виконана, а послуга «Міжнародний роумінг» підключена 27.07.2010 р. о 15:37:01.

Згідно умов Договору відповідач взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв`язку в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Станом на дату подачі позову відповідач не оплатив отримані ним послуги, починаючи з 01.07.2018 р., та сума заборгованості відповідача перед ПрАТ «ВФ Україна» за період з 01.07.2018 по 31.07.2018 (в позовні заяві допущено описку у періоді, а саме: зазначено з 16.05.2018 по 16.06.2016) становить 7 636 грн. 09 коп.

Позивачем зазначається, що 24.04.2019 р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ по справі № 199/2009/19 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПрАТ «ВФ Україна», який в подальшому було скасовано ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2020 р.

Посилаючись на норми ст.ст. 525, 526, 530, 626, 629, 901, 903 ЦК України, у позові заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 7636 грн. 09 коп., а також про стягнення судових витрат, які пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 102 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що відповідно до Звіту про історію балансу за заданий період вказано «Нараховано за послуги», але не є зрозумілим, які саме послуги. Позивачем зазначено, що відповідно до деталізованої інформації про розрахунки за телекомунікаційні послуги борг утворився в результаті використання Міжнародного роумінгу, але відповідач ніколи не виїжджав за межі України і не має закордонного паспорту, тому наявність боргу з причини отримання послуг Міжнародного роумінгу відповідачу не зрозумілі.

На переконання представника відповідача, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був ознайомлений (отримав повну і достовірну інформацію) із порядком і умовами надання вказаної послуги з передачі даних (інтернет-доступ) в режимі міжнародного роумінгу, її вартістю та погодився із запропонованими оператором телекомунікацій умовами.

Позивачем не надано доказів належного повідомлення абонента про суму коштів на особовому рахунку для отримання послуг міжнародного роумінгу, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку. Також відповідачем не обґрунтовано технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на особовому рахунку абонента та правомірності надання таких послуг фактично у кредит без згоди абонента. Позивачем не доведено сам факт перебування відповідача в зоні Міжнародного роумінгу.

У відзиві зазначається, що незрозумілими є підстави нарахування оплати за «Надані послуги Міжнародного роумінгу», тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 7 636,09 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 2 102,00 грн., є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову повністю та розглядати справу у його відсутність.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що оскільки відповідачем визнається факт укладення Договору про надання послуг мобільного зв`язку № 1.10516115/781352 від 08.06.2002 р. (далі - Договір), то до правовідносин між сторонами в першу чергу застосовуються умови Договору.

Так, відповідно до п. 2.4. Договору абонент зобов`язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги, авансові внески та щомісячну абонентську плату по всіх телефонах, зареєстрованих на його особистому рахунку. Також встановлений обов`язок абонента терміново повідомляти письмово про втрату або крадіжку обладнання.

Таким чином, факт перебування чи неперебування відповідача за кордоном не звільняє останнього від обов`язку оплати наданих телекомунікаційних послуг у випадку передачі номера у користування третім особам. Оскільки жодних заяв про втрату чи викрадення номера від відповідача на адресу позивача не надходило, презюмується користування послугами відповідачем чи за згодою відповідача без відома оператора.

Відповідно до п. 3.5. Договору, кількість послуг, наданих абоненту у розрахунковому періоді, визначається у відповідності до показників належних оператору технічних засобів виміру тривалості розмов абонента на підставі білінгових даних оператора.

Наголошується, що основною умовою застосування технічних засобів телекомунікацій відповідно до п. 1 ст. 24 Закону України «Про телекомунікації», є їх відповідність стандартам і технічним регламентам. Технічні засоби телекомунікацій ПрАТ «ВФ Україна» мають всі встановлені законодавцем документи про підтвердження відповідності вимогам нормативних документів у сфері телекомунікацій, що підтверджують їх відповідність всім державним критеріям.

Телекомунікаційне обладнання ПрАТ «ВФ Україна» знаходиться під постійним контролем Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації за дотриманням умов застосування технічних засобів у телекомунікаційних мережах.

Всі технічні засоби виміру тривалості, обсягу та вартості наданих послуг сертифіковані відповідно до державних та міжнародних стандартів, проходять щорічну перевірку державними органами і відповідають галузевим стандартам, що розробляються та затверджуються відповідно до законодавства України про стандартизацію з урахуванням стандартів та рекомендацій міжнародних організацій.

Додатково, з метою забезпечення єдності і необхідної точності вимірювань відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», всі технічні засоби виміру тривалості, обсягу та вартості наданих послуг ПрАТ «ВФ Україна» щорічно проходять обов`язкову державну метрологічну атестацію.

На підтвердження факту користування послугами у роумінгу за номером телефону № НОМЕР_3 , який належав відповідачу на підставі Договору, позивач надає Витяг з автоматизованої (білінгової) системи Оператора «Довідкова інформація про надані послуги». Згідно викладеного вище, така інформація не являється простим розрахунком, а є автоматичним розрахунком сертифікованого та атестованого державою обладнання, і є підтвердженням надання зазначених в ній послуг абоненту.

Позивач вказує, що як слушно зазначено у відзиві на позовну заяву, відповідно до п. З Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11 квітня 2012 р. № 295, згода споживача визначена як волевиявлення, виражене споживачем у будь-який спосіб, у тому числі вчинення ним дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо).

Таким чином, на переконання позивача хоча при підписанні Договору, згідно якого виникла заборгованість, відповідачем не було замовлено надання послуг міжнародного роумінгу, проте, абоненти мають змогу замовляти додаткові послуги, змінювати тарифні пакети тощо протягом усього терміну дії договору.

27.07.2010 р. уже після укладення Договору відповідач подав заяву про підключення послуги міжнародного роумінгу. Дана заява була виконана, а послуга «Міжнародний роумінг» підключена 27.07.2010 р. о 15:37:01, що підтверджується відомостями з автоматизованої (білінгової) системи оператора. Таким чином, послуга «Міжнарожний роумінг» була замовлена та підключена абоненту згідно вимог чинного законодавства та відображається автоматизованою (білінговою) системою оператора.

Позивач звертає увагу на те, що оператор лише надає можливість користування тією чи іншою послугою та не відповідає за кінцеве обладнання абонента чи його дії. Оператор лише надає можливість доступу до GPRS-послуг, але ініціатором з`єднання з мережею Інтернет виступає саме користувач пристрою.

Заборгованість абонента утворилася під час перебування останнього за межами України і користування послугами «Міжнародного роумінгу». Зазначена послуга не включається в жоден персональний тарифний план, обраний абонентом. На послуги роумінгу є окремі тарифи, які єдині для всіх Абонентів. На час користування Абонентом послугами міжнародного роумінгу вартість послуги «Мобільний інтернет» у роумінгу становила 23,5294 грн. (без ПДВ та збору в ПФ) за кожні 100 КБ, при цьому кожні неповні 100 КБ тарифікуються як повні.

10.05.2018 р. відповідачем було отримано послугу «Мобільний інтернет у роумінгу» та отримано/передано дані обсягом 25.38 Мб, вартість яких згідно з тарифами становить 6117,64 (без ПДВ та збору в ПФ) (26 000 Кб /100*23,5294).

Таким чином, на переконання позивача, наданими доказами підтверджується факт замовлення відповідача наданих телекомунікаційних послуг та користування такими послугами.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку №1.10516115/781352 від 08.06.2002 р. за номером та було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 12-13).

Відповідно до умов договору відповідачем обрано тарифний пакет GSM «UMC економ» та наступні послуги: телефонія, пере адресація дзвінка, текстова пошта, голосова пошта.

27.07.2010 р. відповідач подав заяву про підключення послуги міжнародного роумінгу. Дана заява була виконана, а послуга «Міжнародний роумінг» підключена 27.07.2010 р. о 15:37:01.

Згідно наданого позивачем рахунку за телекомунікаційні послуги вартість наданих позивачу послуг мобільного зв`язку за період з 01 травня 2018 року по 31 травня 2018 року становить 7786, 09 грн., з яких послуги міжнародного роумінгу - 6 117, 65 грн (без ПДВ та збору до Пенсійного фонду України).

Відповідно до довідкової інформації про надані послуги за період з 01 травня 2018 року по 10 травня 2018 року ОСОБА_1 нараховано оплату за передачу даних у роумінг ARE 10 травня 2018 року у сумі 6 117, 65 грн., що з врахуванням ПДВ та внеску у Пенсійний фонд України становить 7 636, 09 грн.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію №С 61/09 від 23.09.2018 з проханням сплатити суму заборгованості у розмірі 7636,09 грн. (а.с. 8).

Правовідносини між учасниками справи виникли з відповідальності за порушення зобов`язання про надання послуг мобільного зв`язку.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову повністю, виходячи з наступного.

Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статтях 1, 32, 37 Закону України «Про телекомунікації» визначено, що абонент - це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; оператор телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж.

Споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: державний захист своїх прав; вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг; оскарження неправомірних дій операторів, провайдерів телекомунікацій шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів; відмову від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли.

Правовими основами діяльності операторів, провайдерів телекомунікацій є пріоритет інтересів споживачів телекомунікаційних послуг, що кореспондує загальному змісту законодавства про захист прав споживачів.

Статтею 39 Закону України «Про телекомунікації» визначено, що оператори телекомунікацій зобов`язані: здійснювати діяльність у сфері телекомунікацій відповідно до законодавства; надавати споживачам вичерпну інформацію, необхідну для укладення договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають; вести достовірний облік телекомунікаційних послуг, шо надаються споживачеві.

Відповідно до вимог частин першої та дев`ятої статті 35 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває.

Статтею 21 Закону визначено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

У пункті 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11 квітня 2012 року, наведено ряд визначень, відповідно до яких: послуги рухомого (мобільного) зв`язку - це послуги, які надаються оператором рухомого (мобільного) зв`язку і під час отримання яких кінцеве обладнання абонента може вільно переміщатися в межах телекомунікаційної мережі такого оператора або його роумінг-партнера із збереженням абонентського номера або мережевого ідентифікатора споживача.

Договором про надання послуг вважається правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов`язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором).

Згодою споживача є волевиявлення, виражене споживачем у будь-який спосіб, у тому числі вчинення дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо).

Роумінгом, у розумінні Правил, є послуга, яка забезпечує можливість абонентові одного оператора рухомого (мобільного) зв`язку отримувати послуги в мережі іншого оператора із збереженням початкової реєстрації абонента в телекомунікаційній мережі свого оператора, а роумінг-партнери - оператори, що уклали договір про роумінг.

Відповідно до пункту 14 Правил надання послуг здійснюється у разі: 1) укладення договору відповідно до основних вимог, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; 2) їх оплати споживачем. Надання програмної послуги абонентові здійснюється на підставі угоди, укладеної між абонентом і провайдером такої послуги відповідно до Закону України «Про телебачення і радіомовлення» та інших нормативно-правових актів.

Згідно пункту 15 Правил до укладення договору оператор, провайдер зобов`язаний безоплатно надати споживачеві для ознайомлення вичерпну інформацію про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг, зокрема: тарифи, тарифні плани на послуги із зазначенням мінімального строку їх дії, пільги з надання та оплати послуг; умови і порядок оплати послуг; перелік країн, з якими організований міжнародний телефонний зв`язок та в яких надається роумінг; порядок розгляду звернень споживачів.

Зазначена інформація повинна надаватися споживачеві у доступній формі шляхом розміщення у місцях продажу послуг, пунктах колективного користування, довідково-інформаційних, сервісних службах оператора, провайдера, на його веб-сайті. Крім того, на вимогу споживача може надаватися інша інформація про надання послуг відповідно до законодавства.

У пункті 35 Правил зазначено, що споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право на: вибір виду та кількості послуг та відмову від оплати послуги, яку вони не замовляли.

Відповідно до пунктів 27, 39 Правил оператори, провайдери зобов`язані повідомляти абонентові під час першої реєстрації його кінцевого обладнання в мережі роумінг-партнера для отримання міжнародного роумінгу про суму коштів на особовому рахунку абонента (за наявності технічної можливості), вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також додатково повідомляти абонентові, з яким укладений договір у письмовій формі, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на Його особовому рахунку.

Пунктом 2.3.1 договору від 08.06.2002 року передбачено, що абонент має право користуватися послугами, що надаються за цим договором в межах районів України, зазначених на карті зон дії мереж мобільного зв`язку UМС, а у разі замовлення абонентом послуг міжнародного роумінгу користуватись цією послугою у країнах, з операторами яких UМС уклало договори роумінгу.

Право користуватися передбаченими послугами за межами України виникає лише у випадку замовлення послуг міжнародного роумінгу.

Під час здійснення розрахунків оператор, провайдер не має права стягувати плату за послугу, яку споживач не замовляв (підпункт 4 пункту 64 Правил).

Відповідно до пункту 2.3 затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації «Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг» від 29 листопада 2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2012 року за № 2150/22462, забороняється включати до договору положення, що передбачають отримання та/або сплату споживачем послуг, які не є предметом договору або які він не замовляв.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений (отримав повну і достовірну інформацію) із порядком і умовами надання вказаної послуги з передачі даних (інтернет-доступ) в режимі міжнародного роумінгу, її вартістю та погодився із запропонованими оператором телекомунікацій умовами, натомість .

Вказані висновку суду узгоджуються із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 607/7810/17, провадження № 61-15449св18.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів належного повідомлення абонента про суму коштів на особовому рахунку для отримання послуг міжнародного роумінгу, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку, також не обґрунтовано технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на особовому рахунку абонента та правомірності надання таких послуг фактично у кредит без згоди абонента.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають віднесенню на рахунок позивача (ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України).

Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, 268, ст.ст. 272, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст. 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги відмовити повністю.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, віднести на рахунок позивача.

Дата складення повного судового рішення 13.04.2021 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї