Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/338/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої - судді Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , діючи в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 у якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 157161 грн. 92 коп. в рахунок боргу, які складаються з суми боргу та 3% річних за прострочення боржником виконання зобов`язання.

В обґрунтування поданого позову вказує, що 30 вересня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 11000 доларів США. Останній зобов`язувався повернути кошти у строк до 30.09.2017 року.

Зазначає, що виходячи з цього, між ним та відповідачем виникли договірні відносини, що випливають із договору позики, що відповідно підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою. На підтвердження умов договору, ОСОБА_4 надав ОСОБА_3 розписку про отримання коштів та зобов`язання їх повернення у певний строк.

Вказує, що свої зобов`язання з договором позики ОСОБА_4 виконав частково, повернувши позивачу грошові кошти у розмірі 5000 доларів США, в решті своє зобов`язання у встановлений строк не виконав, залишок боргу в розмірі 6000 доларів США не повернув та ухиляється від повернення боргу за борговою розпискою, тому позивач змушений звернутися з позовною заявою до суду про повернення йому боргу за борговою розпискою.

З врахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 146640 гривень, відповідно до офіційного курсу української гривні до Долару США за курсом НБУ станом на 20.02.2020 року: курс за 1 USD становить 24.44 грн.. Також просить стягнути з відповідача 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 10521 грн. 92 коп..

В судове засідання ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Представник позивача адвокат Кузьменко Д.А. в ході судового розгляду справи підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Вказував, що відповідачем на виконання умов договору позики повернуто частину позики, отриману ним від позивача в розмірі 5 тис. доларів США. В решті від свого зобов`язання щодо повернення боргу відмовляється. В подальшому подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив суд позов задовольнити з підстав вказаних у ньому.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки; відзиву на позов не подав.

Представник відповідача ОСОБА_2 в ході судового розгляду справи позовні вимоги ОСОБА_3 не визнавав. Вказував, що позов необґрунтований, так як відповідач грошові кошти не отримував та підпис у наданій позивачем розписці йому не належить. В подальшому в судові засідання не з`являвся з різних підстав. Оскільки матеріали справи містять достатні дані для прийняття рішення, суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності сторін на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом встановлено такі обставини.

30 вересня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, за яким останній отримав від позивача грошові кошти в розмірі 11000 доларів США, які у свою чергу зобов`язувався повернути до 30 вересня 2017 року.

Договір було укладено у простій письмовій формі у виді розписки. В підтвердження отримання грошових коштів на зобов`язання їх повернення, ОСОБА_4 надав ОСОБА_3 розписку, в якій відповідач зазначив, що ним отримано від ОСОБА_3 кошти в розмірі 11 тис. доларів США і зобов`язувався повернути всю суму боргу у строк до 30 вересня 2017 року. Вказана розписка засвідчена підписом боржника та свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Як вказує позивач, до настання строку визначеного сторонами в якості кінцевого строку повернення боргу, відповідачем було повернуто ОСОБА_3 частину грошових коштів в розмірі 5000 доларів США за борговою розпискою від 30.09.2016 року в решті мав виконати зобов`язання у встановлений сторонами строк, що визначений борговим документом.

Оскільки вказаною розпискою було встановлено строк виконання боргового зобов`язання до 30 вересня 2017 року, то після настання вказаного строку, позикодавець почав вимагати від позикоотримувача виконання грошового зобов`язання.

З матеріалів позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_4 у встановлений строк кошти не повернув та від свого обов`язку щодо їх повернення відмовився та в добровільному порядку свої зобов`язання за договором позики не виконує, через що ОСОБА_3 звернувся до суду.

Так, згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

У частині першій статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника.

Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Судом в ході розгляду справи оглянуто оригінал розписки від 30.09.2016 року, наданої ОСОБА_4 в підтвердження свого зобов`язання щодо повернення ОСОБА_3 грошових коштів, які надав позивач.

У свою чергу представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилався на ту обставину, що розписку від 30.09.2016 року ОСОБА_4 не підписував, тому в нього не виникло жодного зобов`язання перед ОСОБА_3 щодо боргового зобов`язання, вказаного у борговому докмуенті.

З метою підтвердження своїх доводів, представником відповідача в ході розгляду справи заявлено клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як серед іншого, висновками експертів.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Ухвалою суду від 08.09.2020 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 задоволено, призначено по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу почеркознавчу експертизу. На вирішення експерту поставлено питання, щодо того чи виконано підпис в оригіналі розписки про отримання грошових коштів від 30.09.2016 року ОСОБА_4 чи іншою особою.

20 січня 2021 року до Чаплинського районного суду надійшло клопотання експерта про надання порівняльних зразків підпису ОСОБА_4 , необхідних для проведення судової експертизи. З метою отримання документів, зазначених у клопотанні експерта, ухвалою від 25.01.2021 року провадження по справі поновлено та клопотання експерта винесено на розгляд у відкритому судовому засіданні з викликом сторін, з метою вирішення питань, порушених експертом у клопотанні від 18.01.2021 року про надання додаткових матеріалів.

В ході неодноразових судових засідань, ні відповідачем ні його представником не було надано запитуваних експертом документів та відповідно до повідомлення експерта від 09.03.2021 року, через ненадання запитуваних документів, експертиза призначена судом ухвалою від 08.09.2020 року проведена не була.

Тобто, судом було вжито всіх необхідних заходів з метою дотримання прав учасників судового провадження для надання ними доказів по справі, в тому числі й шляхом призначення експертизи.

У зв`язку з тим, що проведення експертизи не здійснено з причини, ненадання відповідачем необхідних документів, суд вважає неспроможними доводи представника відповідача з приводу того, що розписку від 30.09.2016 року він не підписував.

Оскільки оригінал боргової розписки перебуває у позивача, доказів повернення боргу відповідач не надав, а також не довів обставин на якій він посилався як на підставу своїх заперечень проти позову ОСОБА_3 в тій частині що боргової розписки він не підписував та відповідно коштів не отримував, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 про повернення боргу такими, що підлягають до задоволення.

Доказів про погашення відповідачем ОСОБА_4 суми заборгованості за розпискою від 30.09.2016 року або прощення йому цього боргу суду не подано. Пишучи розписку 30.09.2016 року, ОСОБА_4 визнав існування зобов`язання, в якій був передбачений строк виконання договору до 30 вересня 2017 року. Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

З огляду на викладене, оскільки у передбачений договором строк відповідач зобов`язання належним чином не виконав, суд дійшов висновку про те, що сума неповернутих коштів за борговою розпискою підлягає поверненню власникові в розмірі 6000 доларів США, що станом на день звернення до суду еквівалентно 146640 грн..

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України вказує на те, що, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом..

Оскільки позивач передав ОСОБА_4 грошові кошти за договором позики від 30.09.2016 року у розмірі 11000 доларів США, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 533 ЦК України, а саме щодо стягнення грошових коштів у гривневому еквіваленті, що визначений позивачем станом на день звернення до суду.

Щодо стягнення 3% річних, то суд виходить з наступного.

Боржник прострочив грошове зобов`язання, тому згідно ч.2 ст.625 ЦК України є підстави для стягнення з нього 3% річних, нарахованих за весь час прострочення на всю суму боргу.

Виходячи з висновків Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц, у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у постанові від 20 вересня 2019 року у справі №638/10417/15ц, - у правовідносинах з неналежного виконання грошового зобов`язання поза межами строку дії договору права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи в судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Таким чином, приписи ч.2 ст.625 ЦК України в частині нарахування 3-х відсотків річних, на відміну від інфляційних втрат, застосовуються до прострочених грошових зобов`язань, виражених у іноземній валюті. Тому є підстави для стягнення з відповідача 3% річних за весь період прострочення, починаючи з 01.10.2017 року (день, наступний за вказаним у розписці днем повернення суми боргу), на всю прострочену суму.

Позивач надав розрахунок 3% річних які нараховані на прострочену суму (на суму боргу, що залишалась). Суд погоджується з таким розрахунком трьох відсотків річних і вважає його правильним та таким, що проведений за формулою, за якою прострочена сума помножується на кількість днів прострочення, помножується на 3, ділиться на 100 та ділиться на 365. Даний розрахунок відповідачем не оспорений, іншого розрахунку відсотків відповідач не надав.

Разом з тим, суд враховує наступне:

Згідно висновків Верховного Суду у наведених вище справах - проценти можуть нараховуватись на прострочену суму боргу також в доларах - тобто в тій самій валюті, в якій існує борг. Разом з тим, такий спосіб нарахування процентів не виключає можливість їх нарахування у гривні - національній валюті, яка вважається у будь-якому разі належним засобом платежу за грошовими зобов`язаннями в Україні.

Позивач провів розрахунки процентів у національній валюті при цьому обраховуючи проценти виходив з суми боргу, переведеної ним у гривню за офіційним курсом валют. Виходячи з того, що за змістом ч.2 ст.625 ЦК України та наведених вище висновків Верховного Суду - вимагати виплати відсотків у валюті кредитування це є правом кредитора, то суд вважає, що не є порушенням закону і умов договору, якщо кредитор пред`являє вимогу про сплату процентів у національній валюті. Суд вважає, що стягнення процентів у національній валюті не буде порушенням вимог закону, який регулює дані правовідносини. Суд також виходить з того, що чи будуть відсотки нараховані у доларах а після того конвертовані у гривню, чи навпаки, - кінцева сума є тотожною, оскільки застосовується той самий курс валют.

Також суд враховує, що нарахування трьох відсотків річних за ч.2 ст.625 ЦК України не є умовою договору, якою б самі сторони визначили валюту нарахування таких відсотків, що підстави для нарахування даних відсотків виникли після прострочення грошового зобов`язання, тобто після кінцевої дати повернення боргу за умовами договору. Тому суд вважає можливим прийняти надані позивачем розрахунки процентів у національній валюті, а не в валюті кредитування, і вважає можливим стягнути такі відсотки з відповідача у валюті, визначеній позивачем, що не буде порушенням вимог закону, не буде відступленням від висновків Верховного Суду з цього приводу.

Суд також враховує, що відповідач дані розрахунки не оспорив, не надав своїх розрахунків процентів у іноземній валюті. Відсотки нараховані позивачем за рекомендованою в постанові Верховного Суду формулою. Таким чином, у даному випадку, суд вважає можливим відсотки стягнути у гривнях, у сумі, вказаній позивачем, яка розрахована належним чином.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає: борг в сумі 146640 гривень і 3% річних в сумі 10521.92 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1571 грн. 62 коп. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 76-82, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Чаплинським РВ УМВС України в Херсонській області 04.01.2001 року, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 суму боргу за договором позики від 30.09.2016 року в загальному розмірі 157161/сто п`ятдесят сім тисяч сто шістдесят одна/ гривна 92 коп., яка складається з основної суми боргу у розмірі 146640 грн. та 3% річних в розмірі 10521.92 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Чаплинським РВ УМВС України в Херсонській області 04.01.2001 року, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1571 /одна тисяча п`ятсот сімдесят одна/ гривна 62 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Пилипенко