Справа № 152/420/21
УХВАЛА

16 квітня 2021 року м. Шаргород

Справа №152/420/21

Провадження №4-с/152/3/21

Суддя Шаргородського

районного суду

Вінницької області Славінська Н.Л.,

розглянувши та перевіривши на відповідність вимогам ЦПК України скаргу ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби,

встановив:

31.03.2021 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби.

У скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк для подання скарги; витребувати від Вінницького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області матеріали виконавчого провадження №45629945; визнати неправомірною прийняту Вінницьким РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) як замовником та виконану суб`єктом оціночної діяльності експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Козаком О.М. як виконавцем у виконавчому провадженні ВП №62825144 оцінку (висновок №6270-6276/20-21, складений 28.01.2021 року) про вартість комплексу об`єктів нерухомого майна для автотехобслуговування (адміністративно-складські приміщення з гаражами та земельні ділянки), що знаходяться за адресою: с. Лисогора, Вінницького району Вінницької області за ціною 14354375 грн.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 є стягувачем у зведеному виконавчому провадженні №62825144 по стягненню з ОСОБА_2 на користь фізичних осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та держави коштів у розмірі 24915796,97 грн.

01.09.2020 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні Вінницьке відділення КНДІСЕ.

28.01.2021 року експертом Вінницького відділення КНДІСЕ ОСОБА_6 було складено висновок №6270-6276/20-21, за яким комплекс об`єктів нерухомого майна для автотехобслуговування (адміністративно-складські приміщення з гаражами та земельні ділянки), що знаходяться за адресою: с. Лисогора Вінницького району Вінницької області, оцінено у 14354375 грн.

У травні 2018 року вказаний об`єкт нерухомого майна був оцінений у 1553021 грн. та за ціною 58810000 грн. проданий 06.05.2019 року згідно з протоколом проведення електронних торгів №404062. Однак, вказаний протокол не був реалізований.

01.07.2019 року вказане майно було оцінено вже у 13823805 грн., що викликало сумніви у його правильності через завищену вартість у п`ять разів, адже за три роки не було проведено будь-яких добудов, реконструкцій майна.

Крім того, об`єкти нерухомого майна були оцінені експертом, як майновий комплекс, що на думку заявника, суперечить вимогам ст.ст.184, 191 ЦК України, ст.79-1 ЗК України, оскільки не є підприємством, а окремо визначеним нерухомим майном, за яким здійснює підприємницьку діяльність боржник.

Оскільки об`єкти нерухомого майна вже чотири рази оцінювалися за різними цінами, що викликає у заявника сумнів у правомірності проведеної 28.01.2021 року експертом Вінницького відділення КНДІСЕ оцінки, зазначеної у висновку №6270-6276/20-21 та потребує призначення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи, заяву про проведення якої, як вказує дослівно заявник ним «подається одночасно із позовом».

Покликаючись на норми ст.ст.1, 2, 18, 20, 57, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», заявник звертається до суду із вказаною скаргою, при цьому, зсилається на те, що пропустив строк для звернення через те, що у 10-денний строк ним було подано дослівно «аналогічний позов в порядку цивільного судочинства і ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області 25.03.2021 року було відмовлено у відкритті провадження, однак вказана ухвала оскаржується» у апеляційному порядку.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями Шаргородського районного суду від 31.03.2021 року визначено головуючого у справі суддю Славінську Н.Л. (а.с.31 т.2).

Ухвалою судді від 02.04.2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків скарги, який не може перевищувати восьми днів з дня отримання даної ухвали, шляхом подачі на виконання вимог даної ухвали скарги із виправленими недоліками в канцелярію Шаргородського районного суду і роз`яснено, що в разі невиконання вимог цієї ухвали скарга буде вважатися неподаною і повернута йому (а.с.32-33 т.2).

14.04.2021 року до Шаргородського районного суду надійшла скарга ОСОБА_1 із виправленими недоліками (а.с.45-51 т.2).

У скарзі з виправленими недоліками ОСОБА_1 просить поновити строк для подання скарги; визнати неправомірною прийняту Вінницьким РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) як замовником та виконану суб`єктом оціночної діяльності експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Козаком О.М. як виконавцем у виконавчому провадженні ВП №62825144 оцінку (висновок №6270-6276/20-21, складений 28.01.2021 року) про вартість комплексу об`єктів нерухомого майна для автотехобслуговування (адміністративно-складські приміщення з гаражами та земельні ділянки), що знаходяться за адресою: с. Лисогора, Вінницького району Вінницької області за ціною 14354375 грн.

ОСОБА_1 у скарзі із виправленими недоліками зазначено суб`єкта оскарження, боржника та стягувачів.

Мотивуючи заявлення ним вимоги про поновлення строку на подання скарги, ОСОБА_1 зазначив, що висновок експерта від 28.01.2021 року він отримав від державного виконавця 09.03.2021 року та у межах десятиденного строку звернувся із позовом Вінницького районного суду Вінницької області з позовом про визнання вказаного висновку незаконним. 25.03.2021 року Вінницьким районним судом постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, яку він оскаржує у апеляційному порядку, тому вважає строк звернення із скаргою до Шаргородського районного суду Вінницької області пропущено з поважних причин.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Розгляд судом скарг сторін виконавчого провадження визначений розділом VІІ ЦПК України.

Відповідно до вимог розділу VІІ ЦПК України, суддя, отримавши скаргу, повинен перевірити, чи відповідає вона вимогам, встановленим ст.ст.447, 448, 449 ЦПК України, зокрема: чи подана вона стороною виконавчого провадження; чи подана вона до належного суду; чи подана вона у строки звернення зі скаргою; чи не знаходиться у провадженні цього чи іншого суду справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Так, ст.447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій (ч.1 ст.449 ЦПК України).

Скаргу подано ОСОБА_1 , який є стороною виконавчого провадження, та до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (а.с.56, 52-53 т.2).

Разом з тим, ОСОБА_1 скаргу подано з пропущенням десятиденного строку з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права суб`єктом оскарження, що встановлено п. «а» ч.1 ст.449 ЦПК України.

Так, із скарги та із скарги з виправленими недоліками вбачається, що ОСОБА_1 отримав оскаржуваний висновок експерта від 28.01.2021 року 09.03.2021 року, що підтверджується також копією супровідного листа (а.с.7 т.1).

Відповідно до ст.122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями…

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.123 ЦПК України).

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу (ч.5 ст.124 ЦПК України).

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (ч.6 ст.124 ЦПК України).

Таким чином, перебіг процесуального строку на звернення ОСОБА_1 із скаргою починається із 10.03.2021 року.

Десятиденний строк на звернення до суду із означеною скаргою, встановлений п. «а» ч.1 ст.449 ЦПК України, закінчується 19.03.2021 року.

Скарга ОСОБА_1 підписана та здана на пошту 29.03.2021 року, що вбачається із поштового штампу на конверті (а.с.30 т.2).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч.1 ст.126 ЦПК України).

Частиною другою статті 449 ЦПК України встановлено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частинами, 1, 3 ст.127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

ОСОБА_1 , який не подав, відповідно до вимог ч.1 ст.127 ЦПК України, окремої заяви про поновлення пропущеного строку з поважних причин, разом з тим у скарзі зазначено одну із вимог, зокрема, поновити строк для подання скарги.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом (ч.2 ст.126 ЦПК України).

У скарзі ОСОБА_1 , мотивуючи вимогу поновити строк для подання скарги, зсилається лише на те, що 19.03.2021 року з подібним позовом він звернувся до Вінницького районного суду, яким відмовлено у відкритті провадження та вказану ухвалу він оскаржує у апеляційному порядку, тому він до Шаргородського районного суду звертається із пропуском строку, встановленого для подання скарги, що вважає поважною причиною пропуску встановленого законом строку.

Разом з тим, суд зауважує, що ОСОБА_1 зазначає, що дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав або свобод 09.03.2021 року, а звернення його зі скаргою або позовом з тих самих підстав до Вінницького районного суду Вінницької області та оскарження ним ухвали суду від 25.03.2021 року до Вінницького апеляційного суду не є поважною причиною пропуску строку для подання скарги, тоді як ч.2 ст.449 ЦПК України встановлено, що поновленню підлягає лише пропущений з поважних причин строк для подання скарги.

Відтак, підстави для поновлення ОСОБА_1 процесуального строку, встановленого п. «а» ч.1 ст.449 ЦПК України для звернення із скаргою, відсутні.

До того ж, суд зауважує, що, як вбачається із скарги ОСОБА_1 та доданих до неї документів, останній звернувся із позовною заявою до Вінницького районного суду Вінницької області про визнання неправомірною оцінки, у якій просить витребувати від Вінницького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області матеріали виконавчого провадження №45629945; визнати неправомірною прийняту Вінницьким РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) як замовником та виконану суб`єктом оціночної діяльності експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Козаком О.М. як виконавцем у виконавчому провадженні ВП №62825144 оцінку (висновок №6270-6276/20-21, складений 28.01.2021 року) про вартість комплексу об`єктів нерухомого майна для автотехобслуговування (адміністративно-складські приміщення з гаражами та земельні ділянки), що знаходяться за адресою: с. Лисогора, Вінницького району Вінницької області за ціною 14354375 грн.; стягнути судові витрати (а.с.18-20 т.2), тобто із спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Вінницького районного суду від 25.03.2021 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 (а.с.21-24 т.2), разом з тим останній оскаржує цю ухвалу до Вінницького апеляційного суду (а.с.57-58 т.2), тобто вказане судове рішення не набрало законної сили, відтак, у провадженні іншого суду Вінницького районного суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є порушенням вимог ЦПК України.

Отже, виходячи з вимог ч.2 ст.449, п.4 ч.1 ст.257, ч.2 ст.126 ЦПК України, скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Дана ухвала не перешкоджає повторному зверненню ОСОБА_1 до суду зі скаргою, поданою і оформленою в порядку, встановленому ст.ст.447-449, 126 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності заяв. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Суд виходить з того, що порушення ОСОБА_1 вимог ч.2 ст.449, п.4 ч.1 ст.257, ч.2 ст.126 ЦПК України є очевидними та суттєвими, а тому унеможливлюють відкриття провадження в справі та використання стадії судового провадження для виправлення помилок заявника, що можуть і повинні усуватися на стадії подання скарги/виправлення її недоліків.

Залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене залишення скарги без розгляду забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду з заявником, який не виконав вимог чинної ухвали від 02.04.2021 року в частині зазначення поважності причин пропущення процесуального строку для звернення із скаргою.

Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.01.2021 року у справі №9901/258/20 (провадження №11-331заі20), який суд використовує у спірних правовідносинах.

При цьому, суд зауважує, що означена ухвала жодним чином не перешкоджає ОСОБА_1 в доступі до правосуддя, оскільки норми ЦПК України не містять заборон заявнику повторно звернутися до суду з цією скаргою у загальному порядку.

Керуючись ст.ст.4, 19, 122, 123, 124, 126, п.4 ст.257, ст.ст.260, 261, 447, 448, 449 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право повторного звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення скарги без розгляду.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Ухвала складена та підписана суддею 16.04.2021 року.

Суддя: