Справа № 648/40/21
Провадження № 2/648/303/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Бугрименка В.В.,

за участю: секретаря судового засідання Тищенко Т.Б.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 56000 гривень. Позов обґрунтовано тим, що 1 листопада 2017 року між сторонами укладено письмовий договір, згідно до якого, відповідач отримав від позивача 1000 доларів США, в рахунок подальшого продажу належного йому будинку, який мав відбутися до 1 січня 2018 року. Отримавши гроші, відповідач фактично відмовився від продажу будинку. Вказує, що передані відповідачу кошти є завдатком, у зв`язку з чим, останній повинен повернути позивачці кошти в сумі 2000 доларів США. Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати в сумі 5840 гривень 80 копійок.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує на безпідставність доводів, що передані ОСОБА_4 кошти є завдатком, оскільки договір купівлі-продажу будинку укладено не було, а отже передані кошти є авансом.

В зустрічному позові представник відповідача за первісним позовом просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 1000 доларів США. Позов обґрунтовано тим, що на підставі п.6 договору від 1 листопада 2017 року, ОСОБА_3 зобов`язана сплатити ОСОБА_4 штраф в сумі 1000 доларів США, оскільки саме позивач за первісним позовом відмовилась від купівлі будинку.

15 січня 2021 року відкрито провадження у справі.

27 квітня 2021 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним.

9 червня 2021 року закрито підготовче провадження.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 первісний позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Просив стягнути з відповідача 2000 доларів США. Крім того, зробив заяву про застосування позовної давності до вимог за зустрічним позовом.

Представник ОСОБА_4 зустрічний позов підтримав, в задоволенні первісного позову просив відмовити. Крім того, просив відмовити в стягненні заявлених судових витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. за необґрунтованістю.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дав показання, що чоловік позивачки працював у нього на СТО. Від останнього знає, що він з дружиною хотіли придбати собі будинок. Через агентство нерухомості визначились з будинком та передали завдаток в сумі 1000 доларів США, але в обумовлений строк договір купівлі-продажу укладений не був. На прохання ОСОБА_3 , він разом з сином, ОСОБА_6 , поїхав до ОСОБА_4 щоб обговорити ситуацію, що склалася, але між ними виникла перепалка.

Свідок ОСОБА_6 дав аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_7 дала показання, що є дружиною відповідача. Останній продавав належний йому будинок, в якому вони проживали. В листопаді 2017 року до них приїхала ріелтор, та подружжя Вялушкініх. Подивилися будинок, ОСОБА_3 вирішила його придбати, у зв`язку з чим, дала завдаток 1000 доларів США. Домовились договір укласти до 1 січня 2018 року, але у зв`язку з періодом вихідних днів, відклали цей строк до 15 січня 2018 року. 15 грудня 2017 року ОСОБА_3 відмовилась від купівлі будинку. До цього часу місце проживання її та відповідача зареєстровано у будинку який був предметом продажу.

Свідок ОСОБА_8 дала показання, що працює в агентстві нерухомості. В 2017 році до них звернулося подружжя ОСОБА_9 , які мали намір продати будинок, у зв`язку з чим, агентство надавало їм свої послуги. В кінці 2017 року вона разом з позивачкою та її чоловіком оглядали будинок ОСОБА_9 . ОСОБА_3 та її чоловік погодились придбати будинок, передали відповідачу завдаток в сумі 1000 доларів США та підписали про це договір. В договорі встановлювався строку укладення договору купівлі-продажу, але, договір укладено не було, оскільки позивач передумала купувати будинок. Остання приїздила разом із сином до них в агентство, просила повернути аванс.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку що первісний позов підлягає задоволенню частково, зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд установив, що 1 листопада 2017 року між сторонами укладеного договір про передачу авансу. Зі змісту договору вбачається, що сторони констатували намір, зокрема, відповідача, продати належний йому будинок АДРЕСА_1 , а позивача, відповідно, купити зазначений будинок за 4500 доларів США. Сторони обумовили, що договір купівлі-продажу будинку має бути укладений до 1 січня 2018 року.

Відповідно до п.1, 3 Договору позивач передав відповідачу аванс в сумі 1000 доларів США. Сторони обумовили, що в разі, якщо договір купівлі-продажу не буде укладено в обумовлений строк, отриманий продавцем аванс повертається покупцю.

Пунктами 5, 6 Договору передбачено, що якщо договір купівлі-продажу не буде укладений у зв`язку з відмовою від продажу продавцем, останній крім авансу повинен сплатити штраф в сумі 1000 доларів США. Якщо договір купівлі-продажу не буде укладений у зв`язку з відмовою від покупки покупцем, останній повинен сплатити продавцю штраф в сумі 1000 доларів США.

Договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 укладено не було.

Факт укладення зазначеного договору та його умови сторонами не заперечується, як і факт не укладення договору купівлі-продажу.

Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Суд дійшов висновку, що передані відповідачу кошти є авансом, оскільки, в зазначеному договорі безальтернативно визначено їх правову природу.

Крім того, доводи представника позивача, що передані відповідачу кошти є завдатком, спростовуються наступним.

Відповідно до змісту статті 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою грошова сума у загальному розмірі є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-176цс12 від 13 лютого 2013 року.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вказаних обставин, первісний позов, в межах заявлених вимог, підлягає задоволенню частково, а саме, в частині стягнення з відповідача авансу в сумі 1000 доларів США.

Зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. 80 ЦПК України)

Дослідивши наданні позивачем за зустрічним позовом докази, а саме показання свідків, суд дійшов висновку, що вказані докази не є достатніми для встановлення факту, що саме ОСОБА_3 відмовилась від укладення договору купівлі-продажу будинку. Даючи оцінку вказаним показанням, суд звертає увагу, що в обумовлений сторонами строк (1 січня 2018 року) ОСОБА_4 не вчинив жодних дій обумовлених в договорі від 1 листопада 2017 року, які мали передувати укладенню договору купівлі-продажу. Допустимих доказів, що ОСОБА_3 погодила зміну строку укладення договору, суду також не надано.

Отже, обставини, якими обґрунтовуються вимоги зустрічного позову не доведені, у зв`язку з чим, в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів судових витрат, суд зазначає, що такі вимоги також підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Зі змісту п.3 ч.2 ст.141 ЦПК вбачається, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч.1, 2 ст.134 ЦПК разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що представником позивача, разом з позовною заявою, не надано розрахунок суми судових витрат, зокрема, щодо правничої допомоги на суму 5000 грн., опису виконаних робіт відповідно до умов договору про правову допомогу.

Згідно до матеріалів справи, позивачкою понесені судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп..

Враховуючи положення ч.2 ст.134, ст..141 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуті судові витрати за сплачений позивачем судовий збір, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 7-13, 19, 81, 134, 141, 223, 264-268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 546, 548, 635, 657 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2

Суддя: В.В.Бугрименко