Справа № 199/6437/20
(2/199/715/21)
РІШЕННЯ

іменем України

13.04.2021 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання - Перетятько А.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження (при заочному розгляді справи) цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона на підставі ордеру на жиле приміщення є наймачем квартири АДРЕСА_1 .

При зверненні до суду із вказаним позовом позивач зазначає, що відповідач є її донькою, місце проживання якої зареєстровано у вказаній квартирі, втім, з 2016 р. за місцем реєстрації відповідач не проживає, вони тривалий час не спілкуються, позивачу відомо тільки те, що відповідач мешкає у свого чоловіка, втім, відповідач не повідомила їй ні своєї адреси, ні номеру телефону. Як вказує позивач, відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, її особистих речей в квартирі немає та квартирою взагалі не цікавиться, але в добровільному порядку з реєстрації не знялася; перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинили, вона добровільно визначила собі інше місце проживання і жилим приміщенням не користується.

На сьогоднішній день місце проживання відповідача позивачу невідоме.

Предмет позову становить вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю та просила суд повністю його задовольнити. Позивач суду пояснила, що через заборгованість по житлово комунальним послугам, частина з яких нараховується в залежності від кількості зареєстрованих в житловому приміщенні осіб, позивач не має змоги сплачувати усі борги, а також унеможливлена приватизація квартири. Фактично у квартирі мешкає один з синів позивача, та позивач не перешкоджала доньці у користуванні квартирою, втім, остання має свою сім`ю та багато років мешкає окремо від матері.

Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.

Як встановлено судом, позивач є наймачем житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 на підставі типового договору найму №732 від 05.01.2000, укладеного на підставі ордеру № 357 від 20.03.1979 р., виданого на підставі рішення виконкому Ради народних депутатів міста Дніпропетровська від 26.02.1979 р. на ім`я ОСОБА_3 (наймач) та ОСОБА_4 (дружина) (а.с. 10,5). Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська від 09.03.1983 №145 у зв`язку із зміною прізвища наймача особові рахунки були переоформлені з ОСОБА_5 на ОСОБА_1 . Сім`я 4 чоловіка, в т.ч. ОСОБА_1 (наймач), ОСОБА_6 донька, ОСОБА_7 донька, ОСОБА_8 - син (а.с. 7).

Місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 з 16.05.1997 р., що підтверджується довідкою №8308, виданою відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та довільних процедур ДМР та інформацією, отриманою на запит суду (а.с.9,17), втім, за зазначеною адресою відповідач не мешкає, у квартирі немає її речей та меблів.

Зазначений висновок суд робить на підставі акту про непроживання у житловому приміщенні від 05.09.2020 (а.с.8) та показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Допитаний свідок гр. ОСОБА_9 дав показання, відповідно до яких він є сусідом позивача (мешкає у АДРЕСА_3 ), відповідач у квартирі АДРЕСА_4 не мешкає приблизно з 2015 року, свідок виявив необізнаність з приводу місця перебування відповідача, зазначив, що він її бачив до тих пір, доки вона мешкала у вказаній квартирі.

Допитаний свідок гр. ОСОБА_10 дав показання, відповідно до яких він є сусідом позивача, мешкає поверхом нижче ( АДРЕСА_3 ), знайомий із донькою позивача ОСОБА_2 , остання давно мешкала у квартирі АДРЕСА_4 разом із позивачем, останній раз свідок бачив відповідача у 2012 2013 р.р.

Правовідносини між сторонами виникли із захисту права користування жилим приміщенням в будинках державного чи громадського житлового фонду та регулюються нормами ст.ст. 64, 71, 72 ЖК УРСР.

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою від 13.04.2021 р. задоволено клопотання позивача про допит свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Дослідивши докази, надані в порядку ст.ст. 76 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер (ч. 2 ст. 61 ЖК УРСР).

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР).

При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ч. 1 ст. 71 ЖК України).

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як встановлено судом, відповідач не мешкає за зареєстрованим місцем проживання з 2015 р., у зв`язку з чим на ці правовідносини поширюються норми ст.ст. 64, 71, 72 ЖК УРСР.

У зв`язку з вищенаведеним, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, тому для суду наявні підстави для задоволення позову повністю.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст. 23, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, 268, ч. 2 ст. 272, ст.ст. 273, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) такою, що втратила право користування житлом квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Дата складення повного судового рішення 19.04.2021 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку д Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї