Провадження №2-з/359/46/2021
Справа №359/9701/21
УХВАЛА

Іменем України

14 квітня 2021 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавський В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, які належать ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказала на те, що між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів від 18 вересня 2005 року. За умовами якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 10000 доларів США для добудови будинку. За наслідком продажу цього будинку ОСОБА_1 зобов`язалася придбати на ім`я ОСОБА_1 двокімнатну квартиру. На неодноразові вимоги ОСОБА_1 виконати умови договору позики ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язання з придбання на ім`я заявника квартири, а також не повертає грошові кошти. На даний час заявнику стало відомо, що ОСОБА_1 здійснила продаж житлового будинку АДРЕСА_1 , який перебував у стадії добудови, а також подарувала належну їй квартиру АДРЕСА_2 . Тому ОСОБА_2 здійснює умисні дії щодо відчуження належного їй майна з метою неповернення суми боргу.

За правилами ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Тому, розгляд заяви про забезпечення позову проводиться судом без виклику учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

До того ж суд вважає за необхідне звернути увагу на положення ч.3 ст.150 ЦПК України, згідно з яким заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України саме на заявника покладається обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Крім цього, накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_2 , є неконкретизованим за своїм змістом та недопустимим. Оскільки, заява про забезпечення позову не містить відомостей про наявність у ОСОБА_2 рахунків у банківських установах та їх реквізити.

Водночас, суд позбавлений можливості перевірити співмірність заходів забезпечення позову, які ОСОБА_1 просить вжити, відносно ціни пред`явленого позову у розмірі 401244 гривні 39 копійок. Оскільки, заява про забезпечення позову не містить відомостей про майно, на яке заявник просить накласти арешт, та про його вартість. В той час як судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом критично оцінюється приєднаний до заяви про забезпечення позову дублікат договору дарування квартири від 04 серпня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Кузьміченко О.А., зареєстрований в реєстрі за №526.

За умовами якого ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 .

Оскільки, вказаний договір дарування укладений між особами, які не є сторонами по справі та зв`язку з цією обставиною укладення даного договору в жодній мірі не може свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Посилання в заяві лише на недобросовісність дій ОСОБА_2 не може свідчити про ухилення нею від виконання майбутнього судового рішення та не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на ці обставини в сукупності, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.150, п.1 ч.1 ст.152, ч.1 ст.153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський