Справа № 352/1892/15-ц
Провадження 4-с/352/6/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Шпек В.О.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

23.03.2021 до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області звернувся ОСОБА_2 зі скаргою на дії державного виконавця у виконавчих провадженнях №55859766 та №51548570.

31.03.2021 від стягувача ОСОБА_3 надійшла заява, в якій вона просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 у зв`язку із пропущенням десятиденного строку передбаченого ст. 449 ЦПК України для звернення до суду із скаргою.

В судовому засіданні 31.03.2021 державний виконавець звернула увагу суду на пропуск скаржником строків подання відповідної скарги.

В судове засідання, призначене на 19.04.2021 року, державний виконавець не з`явилась, причини неявки суду невідомі.

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, просила розгляд скарги здійснювати без її участі.

Скаржник в судове засідання не з`явився, його представник проти задоволення заяви заперечила, вказала, що постанова вручена тільки 29.03.2021, а відтак строк на звернення не було пропущено. При цьому вказала, що з матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_2 ознайомився 10.03.2021 і вважає, що у такому випадку пропуск строку у один день не є підставою для залишення заяви без розгляду через надмірний формалізм.

Вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Судом встановлено, що скаржник ОСОБА_2 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження 10.03.2021. Дана обставина зазначена скаржником у скарзі, визнана представником у судовому засіданні та підтверджується копією журналу про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

23.03.2021 скаржник звернувся до суду із даною скаргою на дії державного виконавця у виконавчих провадженнях №55859766 та №51548570, та скасування постанови, додавши до матеріалів скарги копію оскарженої постанови від 23.02.2021.

Суд звертає увагу на те, що ЦПК України регулює порядок оскарження саме до суду дій державного чи приватного виконавця, на виконанні якого перебуває судове рішення цього суду. Право на звернення зі скаргою і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю ухваленого за правилами ЦПК України судового рішення та з його примусовим виконанням. Відповідні положення вміщено у розділі VIІ цього Кодексу «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

У відповідності до ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму №6 від 07.02.2014 положеннями ЦПК України встановлено, що скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду із пропуском десятиденного строку, встановленого пунктом «а» частини першої 449 ЦПК України, про зміст якої скаржник не міг не бути обізнаним, адже ЦПК України є основним нормативним актом, який регулює здійснення судочинства загальними судами і відповідно визначає процесуальний порядок звернення з такими скаргами та їх розгляду судом.

Суд не бере до уваги твердження представника скаржника щодо отримання постанови від 23.02.2021 у виконавчому провадженні .03.2021 та необхідності відрахунку даного строку саме від цієї дати, так як ОСОБА_2 у скарзі вказано дату ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 10.03.2021, ним копію оскарженої постанови додано до скарги, а відтак факт отримання такої постанови після подання скарги жодним чином не свідчить про відрахування строку з дати її отримання. При цьому відповідно до вимог ЦПК України строк на подання скарги обчислюється з моменту коли особа дізнаналась про порушення її прав, що у даному випадку є 10.03.2021.

Одночасно, за правилами статей 120, 124, 127 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення.

Крім того, відповідно до частини четвертої ст.127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Проте, скаржником заяви про поновлення строку для подання скарги на дії державного виконавця суду подано не було.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму №6 від 07.02.2014 якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявникові право на повторне звернення до суду.

Одночасно суд враховує, що пропуск ОСОБА_2 строку звернення із скаргою до суду є незначним, проте у своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу І Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 розділу І Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами й поставленою метою (див. рішення від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини»).

Крім того, суд звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі за №920/149/18 від 13.03.2019 року зроблено висновок про те, що зважаючи на можливість скаржника передбачити наслідки несвоєчасного звернення з скаргою, пропуск строку звернення до суду із такою скаргою навіть у один день є підставою для залишення її без розгляду, у випадку якщо не було подано відповідного клопотання про поновлення процесуальних строків.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 257, 260-261, 354-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця залишити без розгляду.

Згідно з ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя Д.В. Гриньків