І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Фалькової І.М.,
Справа № 629/670/21
Номер провадження 2/629/533/21
відповідач - ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що він разом з відповідачкою почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2006 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки народилася дитина - ОСОБА_3 . Оскільки відповідачка не визнала факт батьківства і не бажала разом з позивачем подавати спільно заяву про визнання батьківства, запис про батька дитини у актовому запису про народження було проведено за прізвищем матері, а ім`я, та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері. Після народження дитини позивач намагався налагодити з відповідачкою сімейні відносини, всіляко піклувався ОСОБА_3 , бо сприймав як власного сина. Проте, через відсутність спільних інтересів, почуття взаємної любові та проявів взаємодопомоги, конфлікти та ігнорування одне одного як особистість, проявів поваги їх стосунки припинилися на початку 2015 року. Однак весь час позивач не припиняв спроб знову відновити відносини, постійно надавав матеріальну допомогу та спілкувався з ОСОБА_3 , який сприймав його як батька та потребував стосунків з ним, проводили разом дозвілля, доказом їх спілкування є світлини, з їх зображенням. Дитина скаржиться, що мати останні роки постійно змінює співмешканців, не піклується про нього, та будучи позбавлений материнського піклування та уваги все більше прихиляється до позивача, виявляє бажання відвідувати його за місцем проживання, однак відповідачка забороняє зустрічатися ним. Протягом 2020 року позивач кілька разів звертався до органу опіки та піклування, намагався вирішити питання про визначення способу участі у вихованні ОСОБА_3 , однак йому пояснили, що оскільки він не записаний у свідоцтві про народження батьком дитини, то не має права приймати участь у його вихованні, забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини. Не маючи впевненості у тому, що позивач є біологічним батьком дитини, він запропонував відповідачці звернутися до органів РАЦС зі спільною заявою, про внесення змін у актовий запис народження дитини, записавши його батьком, однак відповідачка категорично відмовилася. На підставі вищевикладеного, просить визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести зміни до актового запису про народження дитини, вказавши його батьком.
Позивач у судове засідання не з`явився, але надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив стягнути з відповідача судовий збір.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, в заяві до суду просила розглянути справу у її відсутність, вказала, що позов визнає частково.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Як підтверджується матеріалами справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відомості до актового запису про народження відносно батька ОСОБА_5 внесено зі слів матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що в період з 2006 року до початку 2015 року він мав стосунки з відповідачем. Сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, вели той спосіб життя, який притаманний подружжю. Однак відповідачка не визнала факт батьківства позивача, запис про батька дитини у актовому запису про народження було проведено за вказівкою матері. Після народження дитини позивач намагався налагодити з відповідачкою сімейні відносини, всіляко піклувався про ОСОБА_3 , бо сприймав його як власного сина. Проте, через відсутність спільних інтересів, почуття взаємної любові та проявів взаємодопомоги, конфлікти стосунки сторін припинилися на початку 2015 року. Однак позивач продовжував спілкувався з ОСОБА_3 , який сприймав його як батька та потребував стосунків з ним, вони проводили разом дозвілля. З роками ОСОБА_3 ставав дедалі більше схожим на позивача, став цікавитися, чому у нього інше прізвище, тощо. Відповідач категорічно відмовляється визнавати позивача батьком дитини.
Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК).
Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
За змістом ст.ст.12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Наведене повністю узгоджується із позицією ВСКЦС, яка викладена у постанові від 16.05.2018р. по справі №591/6441/14-ц.
Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 23.06.2021 вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є батьком дитини ОСОБА_3 , складає 99,999%.
Позивачем, крім того, у якості доказів в обґрунтування позову надані світлини з зображенням його та дитини під час проведення разом дозвілля.
У зв`язку з наведеним, суд вважає доведеним батьківство позивача по відношенню до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим вважає що позовні вимоги в частині визнання батьківства такими , що підлягають до задоволення.
Позивач також просить внести зміни до актового запису про народження дитини, вказавши його батьком.
Відповідно до ст.134 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Згідно з абз.9 п.20 глави 1 розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану.
Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін в актовий запис цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану зокрема є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Згідно з п.2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
На підставі викладеного суд доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст.125, 128, 134, 135 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 142, 258-259, 263, 264, 265, 267 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Внести до актового запису № 232, складеного 19.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зміни, зазначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , батьком дитини.
Змінити прізвище дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається через Лозівський міськрайонний суд Харківської області до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3
Суддя: К.Ш. Харабадзе