Справа № 158/2308/20
Провадження № 2/0158/25/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Поліщук С.В.,

при секретарі - Брись А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа страхова компанія «Еталон» про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в:

19 вересня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Довжик Р.С. звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 , третя особа страхова компанія «Еталон» про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 грудня 2018 року сталась ДТП за участю транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Renault Megane» д.н.з. « НОМЕР_2 », який належить відповідачу по справі ОСОБА_2 . Винуватцем ДТП, згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.03.2019р. визнано відповідача у справі, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у СК «Еталон». Відповідно до страхового акту №712-14433 СК «Еталон» було встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 98 000 грн., які були перераховані на рахунок позивача по справі ОСОБА_1 . Згідно висновку про вартість матеріального збитку до звіту про оцінку транспортного засобу №2019/3865 від 26.02.2019р. складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (Сврз) автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. « НОМЕР_1 » становить 189 726 грн. 58 коп. Позивач вказує, що відповідач відмовляється виплатити йому різницю між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 91 726 грн. 59 коп. (189 726,58 грн. - 98 000,00грн.), у зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 91 726 грн. 59 коп., а також понесені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 917 грн. 27 коп. та витрати сплачені на правову допомогу в розмірі 8000 грн.

21.09.2020р. ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання.

24.11.2020р. від представника відповідача - адвоката Терлецького О.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги визнає частково. Зазначає, що розмір матеріального збитку, який підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 становить 21506,86 грн. (реальна вартість матеріального збитку з врахуванням зносу 119506,83 грн. - 98000 грн. страхового відшкодування). Вважає, що вартість запчастин визначена оцінювачем ОСОБА_3 є завищеною по відношенню до вартості запасних частин яка визначена страховою компанією, а також те, що оцінювачем до розрахунку ремонтної калькуляції дописано 12 (дванадцять) додаткових запчастин, які не були пошкоджені під час ДТП.

Представник третьої особи СК «Еталон», будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Пояснень до суду на позовну заяву не надійшло.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.01.2021р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Довжик Р.С. у судовому засіданні 23.02.2021р. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити в повному об`ємі.

Представник відповідача - адвокат Терлецький О.М. в судовому засіданні, позовні вимоги визнав частково, щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП в розмірі 21506,86 грн., в задоволенні решти позовних вимог просив відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того, вважає, що проведене на замовлення позивача автотоварознавче дослідження є неналежним доказом, оскільки вартість відновлювального ремонту зазначена у ньому є завищеною і необґрунтованою.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши в якості спеціаліста оцінювача ОСОБА_3 в судовому засіданні 29.03.2021р., дослідивши надані суду докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку спричинену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , 12.12.2018 року о 09:30 год. на 96 км. + 400 м. а/д Устилуг - Луцьк - Рівне, керуючи транспортним засобом RENAULT Megane, д.н.з. НОМЕР_2 , перед розворотом не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом TOYOTA Land Cruiser 200, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_1 , який на той час, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу був власником даного транспортного засобу. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2019 року (справа №161/20543/19, провадження №3/161/957/19), визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 5-6).

Вказана постанова судді набрала законної сили, а отже в силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені у ній не підлягають повторному доказуванню.

З матеріалів справи слідує і сторонами не заперечується, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована у СК «Еталон», яка в межах ліміту відповідальності нарахувала 100 000,00 грн. страхового відшкодування та фактично виплатила позивачу 98 000,00 грн. Решту 2 000,00 грн. страхова компанія утримала із страхового відшкодування за франшизу згідно договору страхування. Виплата грошових коштів позивачу підтверджується копіями платіжних доручень долучених до матеріалів справи (а.с. 7-9, 66-69).

Як вбачається із страхового акту №712-14433 від 26.06.2019р. та розрахунку суми страхового відшкодування СК «Еталон» вартість відновлювального ремонту транспортним засобом TOYOTA Land Cruiser 200, номерний знак « НОМЕР_1 » становить 222 311,76грн., сума матеріального збитку з врахуванням зносу (38,00%) становить 148 833,07 грн. (а.с. 7-8).

Доказів сплати відповідачем позивачу різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту, матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував тим, що страхова компанія виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 98 000 грн у межах страхової суми (ліміту відповідальності), проте відповідач, з вини якого було заподіяно шкоду, відмовляється виплатити йому різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля зазначеного спеціалістом в звіті про оцінку транспортного засобу №2019/3865, яка становить 91 726 грн. 59 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 вказаного Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків - п. 9 Постанови).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Як встановлено судом, сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування в межах ліміту у розмірі 100 000 грн. (98 000,00 грн. - фактичне відшкодування, 2 000,00 грн. страхове відшкодування - франшиза).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Оскільки сума страхової виплати недостатньо для повного відшкодування шкоди, яка завдана позивачу, з відповідача слід стягнути відповідну різницю.

Суд не приймає до уваги та не вважає належним та допустимим доказом звіт №2019/3865 від 26.02.2019р. про оцінку транспортного засобу TOYOTA Land Cruiser 200, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » виконаний на замовлення позивача ОСОБА_1 суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , згідно якого вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) становить 189 726,58 грн. (а.с. 10-11), оскільки даний оцінювач не є експертом, при складанні даного звіту (висновку) не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того сторонами у справі в судовому засіданні не заявлялось клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. За таких обставин суд бере до уваги, як належний та допустимий доказ, щодо визначення вартості завданого позивачу матеріального збитку (відновлювального ремонту) колісного транспортного засобу «TOYOTA Land Cruiser 200» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - страховий акт від 26.06.2019р. з розрахунком суми страхового відшкодування, з якого вбачається, що огляд пошкодженого вищевказаного транспортного засобу проводився експертом автотоварознавцем, яким складено звіт щодо суми страхового відшкодування та суми матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню. Даний страховий акт позивачем не оскаржувався.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що розмір матеріальної шкоди завданої позивачу підтверджений належними і допустимими доказами, а саме страховим актом №712-14433 від 26.06.2019р. та розрахунком суми страхового відшкодування СК «Еталон», згідно яких сума матеріального збитку з врахуванням зносу становить 148 833,07 грн., а тому позов підлягає до часткового задоволення та стягнення з відповідача в користь позивача різниці між сумою матеріального збитку (вартістю відновлювального ремонту) з врахуванням зносу - 148 833,07 грн. та здійсненою виплатою страховиком 98000,00 грн., що відповідає вимогам ст. 1194 ЦК України і становить 50833,07 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступних висновків.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 8000 грн. витрат на правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Також відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Вказаний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

На підтвердження надання правової допомоги представником позивача було надано суду договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №10/08-19 від 28.08.2019р. укладений між адвокатом Довжиком Р.С. та клієнтом ОСОБА_1 , додаткова угода до договору про надання правової допомоги №10/08-19 від 28.08.2019р., у якій визначено розмір винагороди (гонорару) адвокату, порядок його оплати, суму загальної вартості виконаних робіт (надання послуг), акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) №10/08-19 від 10.09.2020р., квитанція про оплату №10/08-19 від 10.09.2020р.на суму 8000 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, на підставі приписів п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 4433,44 грн., що у відсотках становить 55,41 % від задоволеної частини позовних вимог.

Крім того відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 508,25 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі ст. ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа страхова компанія «Еталон» про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50833 (п`ятдесят тисяч вісімсот тридцять три) гривні 07 коп. матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4433 (чотири тисячі чотириста тридцять три) гривні 44 коп. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 508 (п`ятсот вісім) грн. 25 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ;

представник позивача: адвокат Довжик Роман Степанович, свідоцтво про право на зайнятість адвокатською діяльністю серії РН №1264 видане 04.11.2017 року, юридична адреса: вул. Кривий Вал, 34, офіс 205/а, м. Луцьк Волинської області;

відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 ;

представник відповідача: адвокат Терлецький Олександр Миколайович, свідоцтво про право на зайнятість адвокатською діяльністю №1135 видане 10.05.2019 року, юридична адреса: вул. Конякіна, буд 30, оф. 112, м. Луцьк Волинської області, індекс 43026.

третя особа: страхова компанія «Еталон», юридична адреса м. Київ, вул. Василя Макухи, 1 Дніпропетровської області.

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук