1Справа № 335/7447/20 2/335/341/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Кравченка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України, третя особа Відділ поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про стягнення шкоди спричиненої бездіяльністю та незаконними діями посадових осіб поліції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України, третя особа Відділ поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про стягнення шкоди спричиненої бездіяльністю та незаконними діями посадових осіб поліції, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну Казначейську службу України на його користь на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. та судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що він є потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному 21.02.2019 року в ЄРДР за № 0000403, а слідчі, які здійснювали та здійснюють досудове слідство по вказаному кримінальному провадженню, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, порушують права потерпілого на проведення досудового розслідування протягом розумного строку, не з`ясовували фактичні обставини справи, виносили постанову про закриття кримінального провадження, яка в подальшому скасовувалася ухвалою слідчого судді за його скаргами через безпідставність та необґрунтованість. З метою сприяння досудовому розслідуванню він, як потерпілий, подавав численні клопотання щодо здійснення слідчих дій, проте вони ігнорувалися слідчим через несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків.

Зазначав, що ухвалами слідчого судді Орджонікідзевсього районного суду м. Запоріжжя слідчий у кримінальному провадженні за № 0000403 неодноразово зобов`язувався здійснити певні процесуальні дії, зокрема, розглянути його клопотання про допит свідка, про пред`явлення особі підозри, повідомити про результати розгляду заявника, проте ухвали суду не вплинули на дотримання слідчими вимог процесуального законодавства.

Стверджував, що незаконними рішеннями і бездіяльністю посадових осіб органу досудового розслідування йому, як потерпілому у кримінальному провадженні, завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних і фізичних стражданнях, відчуття втрати, розчарування, порушення звичного способу життя, яку він оцінює у розмірі 15 000 грн.

Ураховуючи зазначене, уточнивши під час підготовчого провадження свої позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну Казначейську службу України на його користь на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 12.05.2021 року прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України, третя особа Відділ поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про стягнення шкоди спричиненої бездіяльністю та незаконними діями посадових осіб поліції. Закрити підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду.

У відзиві на позовну заяву представник Головного управління Національної поліції в Запорізькій області зазначає, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження. Вказує, що у спірних правовідносинах ухвали слідчих суддів не можуть свідчити про протиправність дій органів досудового розслідування. Стверджує, що позивачем не доведено неправомірності дій органів поліції при здійсненні ними своїх повноважень, не доведено виникнення шкоди через діяльність працівників поліції та причинний зв`язок органу державної влади та заподіянням шкоди.

У відзиві на позовну заяву представник Державної казначейської служби України зазначає, що позивачем не наведено доказів про протиправність дій уповноважених осіб поліції, відсутні докази спричинення позивачу моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача Державної казначейської служби України та представник третьої особи Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в судове засідання не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Відділом поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000403 від 21.02.2019 року, в рамках якого постановою прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області від 08.04.2019 року об`єднано в одне провадження матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000403 від 21.02.2019 року, № 0000636 від 18.03.2019 року, № 0000637 від 18.03.2019 року по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення вчинені однією особою (т. 2 а.с. 29).

З обставин справи встановлено, що заявником та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_1 .

Відомості про кримінальні правопорушення у кримінальних провадженнях № 0000403 від 21.02.2019 року, № 0000636 від 18.03.2019 року, № 0000637 від 18.03.2019 року органом досудового розслідування внесено до ЄРДР на підставі ухвал слідчих суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя постановлених за наслідками розгляду скарг ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб відділу поліції, яка полягає у невнесенні у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення (т. 1 а.с. 17-20, 21-23, 159).

Також встановлено, що в рамках вказаного кримінального провадження розглядались скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчих Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2019 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Гружевської Н.В. в рамках кримінального провадження № 0000403 - задоволено частково, визнано наявність бездіяльності слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженні №0000403 Гружевської Н.В. щодо ненаданні відповіді на клопотання ОСОБА_1 від 23.04.2019 року у строк, в порядку та у формі, встановлений вимогами ст. 220 КПК України, зобов`язано слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженні №0000403, розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23.04.2019 року, яке отримано уповноваженою особою Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області 23.04.2019 року та зареєстровано під вх. №3202 по суті, про що прийняти рішення та повідомити заявника у відповідності до вимог ст.220 КПК України (т. 1 а.с. 47, 76-78).

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2019 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого СВ Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області Гружевської Н.В. по кримінальному провадженню № 0000403 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ст. 195 КК України задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність слідчого СВ Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області Гружевської Н.В. щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 від 23.09.2019 року про допит свідка у кримінальному провадженні № 0000403 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ст. 195 КК України, зобов`язано слідчого СВ Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області Гружевську Н.В. розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23.09.2019 року (вх. №6858) про допит свідка ОСОБА_2 в межах кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ст. 195 КК України, по суті, про що прийняти рішення та повідомити заявника у відповідності до ст. 220 КПК України (т. 1 а.с. 49, 50, 52).

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУ НП в Запорізькій області від 01.09.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 21.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, - скасовано (т. 1 а.с. 191-192).

ОСОБА_1 неодноразово звертався з письмовими зверненнями до Головного управління Національної поліції, начальника Вознесенівського відділу поліції, в яких вказував на бездіяльність слідчих у кримінальному провадженні № 0000403 від 21.02.2019 року, до слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь за фактом невиконання ухвал Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя слідчими СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (т. 1 а.с. 35-43, 48, 53-60).

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Пред`являючи позовні вимоги позивач виходить з того, що судовими рішеннями слідчих суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя неодноразово визнавалася незаконною бездіяльність слідчих органів щодо кримінального провадження № 0000403, згідно з яким позивача визнано потерпілим, а тому вважає, що наявні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Суд не погоджується з такими доводами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням матеріального та процесуального права з огляду на таке.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.

При цьому сам факт винесення слідчим суддею процесуальних ухвал, якими за результатами розгляду скарг позивача зобов`язано слідчого вчинити певні процесуальні дії (розглянути клопотання позивача та повідомити заявника про результати розгляду, скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження), не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені зазначені позивачем ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

З огляду на зазначене, суд виходить із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Отже, позивачем ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої також не обґрунтований.

Враховуючи викладене у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України, третя особа Відділ поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про стягнення шкоди спричиненої бездіяльністю та незаконними діями посадових осіб поліції слід відмовити.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його позову, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України, третя особа Відділ поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про стягнення шкоди спричиненої бездіяльністю та незаконними діями посадових осіб поліції залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 27.08.2021 року.

Суддя: Ю.В.Геєць