ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6768/18
Провадження № 2/362/179/21
У Х В А Л А

26.08.2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Берковської Д.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивачів ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Путрівська сільська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

23 листопада 2019 року до Васильківського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Путрівська сільська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

05 березня 2019 року ухвалою Васильківського міськрайонного суду в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Путрівська сільська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу із залученням експертів Київського інституту судових експертиз.

24 липня 2019 року справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Путрівська сільська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою повернулася з експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2019 року справу прийнято до провадження та відновлено провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

18.12.2019 року до суду надійшли уточненні позовні вимого в яких позивачі остаточно просили встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,15 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , яким належить 69/100 частин житлового будинку за вказаною адресою та ОСОБА_5 , якому належить 31/100 частина житлового будинку за вказаною адресою згідно варіанта № 1 схеми встановлення порядку користування Земельною ділянкою, що є додатком № 2 до висновку експерта № 8991/8992/19-41 та вирішити питання судових витрат.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

24.05.2021 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі до розгляду Васильківським міськрайоним судом Київської області справи №362/6053/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділення в натурі житлового будинку.

Позивачка та представник позивача в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, оскільки вирішення той справи не вплине на вирішення цієї справи, оскільки за сторонами на підставі рішення суду від 21.07.2005 року вже виділено у власність приміщення будинку, що у позивачів складає 65/100 частин, а у відповідача 31/100 частин, на підставі цього рішення позивачами було зареєстровано право спільної часткової власності 69/200 частин, але судом не було припинено право власності, а тому вони вимушені були звернутися із таким позовом.

Представник відповідача просив клопотання задовольнити.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, подане клопотання, заслухавши думки сторін, приходить до висновку про відмову вимог клопотання, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі №362/6053/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділення в натурі житлового будинку та припинення права власності.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.

Визначаючи наявність передбачених ст. 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 6 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Із огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у іншій справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи.

Такий висновок викладений, зокрема, в постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 752/9802/17, від 07 листопада 2018 року в справі № 501/793/16-ц, від 26 лютого 2020 року в справі № 752/4653/18.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (постанови Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 924/645/18, від 20 грудня 2019 року у справі № 910/13234/18, від 13 вересня 2019 у справі № 912/872/18, від 21 лютого 2019 у справі № 910/974/18.

Судом встановлено, що у провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 362/6053/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділення в натурі житлового будинку та припинення права власності.

Предметом позову у наведеній справі є припинення права власності, що не було вирішено при ухваленні рішенням суду від 21.07.2005 року, указані обставини можуть бути з`ясовані судом самостійно у рамках цієї справи на підставі рішення суду від 21.07.2005 року та проведено експертизи без встановлення обставин, які входять до предмета доказування у справі № 362/6053/19.

Крім того, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

У рішенні у справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що ст.. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі "Фрідлендер проти Франції").

Наведене свідчить про те, що про зупинення провадження у справі з підстави, зазначеної у клопотанні представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 , суперечите принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховний Судом у постанові від 05 лютого 2020 року № 757/20715/16-ц).

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі.

Керуючись п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», статтями 210, 251, 253, 260, 261, 273, 353 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко