465/3928/17
2/465/282/21
Ухвала

судового засідання

13.04.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі судового засідання Беньо М.І.

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору - Малого приватного підприємства ВІКА про стягнення заборгованості по позиці, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості по позиці.

Матеріали справи поступили до Франківського районного суду м. Львова 14.03.2019 з судовим рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Львівського Апеляційного суду від 28 лютого 2019.

15 травня 2019 року відбувся повторний авторозподіл справи та на підставі розпорядження керівника апарата справу передано для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Судова справа прийнята до провадження суддею Кузем В.Я. з урахуванням рішення зборів суддів Франківського районного суду м. Львова від 25 липня 2019 року, яким підтверджено рішення від 13.05.2019 року.

Ухвалою Франкіського районного суду м. Львова від 02.08.19р. призначено судове засідання у цивільній справі.

В судові засідання 01.03.2021р. та 13.04.2021р. відповідачка ОСОБА_3 не прибула, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань суду не надала.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ст..ст. 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зокрема, відповідно до п.2 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а відповідно до п.3 з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

З огляду на вказане, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 наявні ознаки неналежного виконання своїх процесуальних обов"язків, зокрема неприбуття до суду особи, яка викликається в судове засідання.

Заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф (ч. 1 ст. 144 ЦПК України).

Оскільки, ОСОБА_3 була повідомлена належним чином про виклик в суд, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, в суд не прибула, про причини неявки суд не повідомила, то таку поведінку ОСОБА_3 суд визнає як неповагу до суду та вважає за необхідне застосувати до третьої особи заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2021 року становить 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 148 ЦПК України, у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Отже, у зв`язку із зловживанням процесуальними правами, як сторони по справі, суд вважає за необхідне застосувати заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 540 (чотири тисячі п"ятсот сорок) гривень.

Частиною 5 статті 148 ЦПК України передбачено, що ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

У відповідності до ч. 6 ст. 148 ЦПК України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 43, 44, 143, 144, 148, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

постановив:

Застосувати до учасника судового процесу - ОСОБА_3 у цивільній справі №465/3928/17 - заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Стягнути з ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , штраф в розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 540 (чотири тисячі п"ятсот сорок) гривень на користь Державної судової адміністрації України за наступними реквізитами: отримувач коштів: УК у Печер. р-ні./Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача:6007, код класифікації доходів бюджету:21081100

Стягувач: Державна судова адміністрація України, юридична адреса: 01021 м. Київ, вул. Липська, 18/5, код за ЄДРПОУ - 37993783.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання на протязі 3 (трьох) місяців з дня набрання нею законної сили.

У відповідності до ч. 6 ст. 148 ЦПК України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. Кузь