Справа № 309/1700/21
Провадження № 2/309/433/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2021 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Піцура Я.Я.
з участю секретаря судового засідання Губаль Г.М.
представника позивача Вайнраух Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом Органу опіки та піклування Хустської РДА до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,
21.05.2021 року Орган опіки та піклування Хустської РДА звернулвся до Хустського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.
Позов вимоги вмотивовано тим, що 22.12.2020 року службі у справах дітей Хустської РДА надійшло повідомлення Н.Бистрянської гімназії про те, що у третьому класі вказаної навчається ОСОБА_2 , мати якого ОСОБА_1 не бажає забирати дитину додому на зимові канікули та взагалі відмовляється від сина. Дитина була доставлена до служби у справах дітей для його влаштування, і працівники служби намагалися телефонувати матері дитини з метою з`ясування її думки щодо дитини, однак така на дзвінки не відповідала. Тільки у результаті проведення пошукових дій працівниками служби вдалося знайти ОСОБА_1 та запросити її до райдержадміністрації, де вона просила по допомогу та посприяти у тимчасовому влаштуванні її сина до будь-якого закладу, допоки вона винайме квартиру у м.Хуст, працевлаштується і забере сина. Враховуючи таку ситуацію ОСОБА_3 був влаштований до притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА. Пройшло три місяці, однак ОСОБА_1 до служби не навідувалась, долею сина не цікавилась. Служба знову її розшукала і вона пояснила, що не має бажання виховувати сина та відмовляється від нього. Протягом значного періоду часу мати не цікавилася сином, його станом здоров`я та умовами проживання у притулку.
Відтак, оскільки мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, то з посиланням на приписи ст.164 СК України, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відзиву на позов відповідач ОСОБА_1 не подавала.
У судовому засіданні представник позивача Вайнраух Л. підтримала позов та просила його задовольнити з підставі зазначених у позовній заяві. Також не заперечила проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави позовної заяви, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.9). При цьому при реєстрації актового запису про народження ОСОБА_4 відомості про батька були внесені відповідно до частини 1 ст. 135 СК України (а.с.8).
Листом Нижньобистрянської гімназії від 22.12.2020 року №210 повідомлено ССД Хустської РДА про те, що в закладі в 3 класі навчається ОСОБА_4 .. Впродовж листопада 2020 року дитина була відсутня на навчанні. Мати дитини, ОСОБА_1 , безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, ухиляється від їх виконання. Мама забрала дитину на осінні канікули, однак вчасно на навчання він не з`явився. На дзвінки класного керівника мати реагує грубо, агресивно, а на зимові канікули взагалі не хоче забирати дитину із закладу і повністю відмовляється від неї. У зв`язку з чим просить розглянути питання щодо влаштування ОСОБА_4 в притулок для дітей (а.с.21).
Згідно листа Служби у справах дітей Хустської РДА від 23.12.2020 року, адресованого Батівському притулку для дітей, у зв`язку з невиконанням матір`ю дитини ОСОБА_1 батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнього було взято на профілактичний облік та скеровано листа до центру соціальних служб для взяття сім`ї ОСОБА_6 під соціальний супровід (а.с.13).
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 10.03.2021 року, під час обстеження будинку реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , з`ясовано, що ОСОБА_1 та її син за даною адресою не проживають. Місце перебування ОСОБА_1 невідоме (а.с.15).
Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 05.04.2021 року ОСОБА_1 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не заперечує проти влаштування сина до сімейних форм виховання (а.с.11).
05.04.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взятий на первинний обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування Службою у справах дітей Хустської РДА (а.с.22).
Згідно характеристики на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такий прийнятий до притулку на підставі клопотання ССД Хустської РДА від 23.12.2020 року. За час перебування у притулку мати жодного разу не навідувала сина, життям та здоров`ям не цікавилася (а.с.19).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Хустської РДА від 17.05.2021 року №01-31/782, позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є можливим та таким, що не суперечить інтересам дитини (а.с.16, 17).
Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Також слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Повертаючись до обставин даної справи, суд констатує, що відповідач ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 впродовж тривалого проміжку часу, позаяк не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Більше того, ОСОБА_1 підписала нотаріально посвідчену заяву у якій не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 . А отже, оскільки ОСОБА_1 усвідомлено та добровільно заявила про відмову від сина ОСОБА_4 , то на думку суду це, у сукупності із іншими обставинами справи, свідчить про те, що змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо і про наявність вини у її діях щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків. А отже наявні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, і це не суперечитиме інтересам дитини.
Узагальнюючи наведене суд констатує, що пред`явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Оскільки у відповідності до п.14 ч.2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» при пред`явленні даного позову судовий збір не справляється, то такий слід компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.164, 166 СК України, суд, -
Позов Органу опіки та піклування Хустської РДА задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрація місця проживання АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати компенсувати за рахунок держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду , через Хустський районний суд .
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 26 серпня 2021 року.
Суддя Хустського
районного суду: Піцур Я.Я.