Справа № 347/1/21
Провадження № 2/347/201/21
У Х В А Л А

Іменем України

20.04.2021 року суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Драч Д.С., розглянувши заяву представника позивача про відвід судді в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно, як на частку в спільній сумісній власності подружжя,

в с т а н о в и в :

04.01.2021 року до Косівського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно, як на частку в спільній сумісній власності подружжя, яка Автоматизованою системою документообігу суду визначена для здійснення судового провадження судді Драч Д.С.

Ухвалою судді від 05.01.2021 року було залишено вказаний позов без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

02.02.2021 року представник позивача подав до суду заяву в порядку виконання ухвали судді від 05.01.2021 року. Отже, дана позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Ухвалою судді від 05.02.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Під час підготовчого засідання суд, зокрема, в порядку ст.197 ЦПК України вирішив клопотання сторін: клопотання представника позивача щодо витребування доказів та клопотання представника відповідача про виклик свідків та ухвалою суду від 05.04.2021 року постановив закрити підготовче провадження у справі та призначити її до судового розгляду по суті, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо здійснення інших дій для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

20.04.2021 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про відвід судді Драч Д.С. від розгляду вище вказаної справи, який мотивований тим, що у сторони позивача виникає сумнів у неупередженості та об`єктивності головуючої у справі судді, пов`язані із закриттям підготовчого провадження у даній справі, чим було позбавлено сторону позивача на можливе збільшення або зменшення позовних вимог, що може бути здійснено лише до закінчення підготовчого засідання.

Суд вважає заявлений представником позивача відвід необґрунтованим, зважаючи на нижче наведене:

Відповідно до п.4 ч.5 ст.198 ЦПК України: суд може оголосити перерву у підготовчому засіданні у разі необхідності, зокрема у випадку витребування нових (додаткових) доказів.

Отже вказаною нормою регламентовано право, а не обов`язок суду на оголошення перерви у підготовчому засіданні. Крім того, клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні сторонами заявлено не було.

За змістом ч.2 ст.196 та ч.3 ст.189 ЦПК України підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів та проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, підготовче засідання було проведено у передбачений законом строк на виконання, в тому числі, завдань цивільного судочинства, передбачених ч.1 ст.2 ЦПК України, що не свідчить про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, слід зазначити, що пунктом 2 ч.2 ст.49 ЦПК України передбачено право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання.

За правилами ст.127 ЦПК України: суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Отже, у разі появи підстав для подання стороною позивача заяв, передбачених п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України у зв`язку із витребуваними судом доказами вона не позбавлена можливості вчинити відповідну процесуальну дію, одночасно подавши до суду заяву про поновлення строку для її вчинення.

За змістом ст.40 ЦПК України: питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу та у разі висновку суду про необґрунтованість відводу і у разі надходження заяви про відвід а три робочі дні (або раніше) до наступного засідання - питання про відвід вирішується суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку ч.1 ст.33 цього Кодексу.

Згідно ст.36 ЦПК України перелік підстав для відводу (самовідводу) судді є вичерпним, а також ст.37 ЦПК України передбачена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до поданої представником позивача заяви про відвід судді вбачається, що жодних підстав зазначених в ст.ст. 36-37 ЦПК України, зокрема які б викликали сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді в розгляді даної справи не виявлено. Зазначені підстави для відводу судді Драч Д.С. у поданій заяві безпідставні та не обґрунтовані. Суддя ні прямо, ані опосередковано не заінтересована в результаті розгляду даної справи та жодних порушень у розгляді даної справи, які б викликали у стороннього спостерігача сумнів у неупередженості судді, нею не допущено.

Згідно ч. 7 ст. 56 «Закону України Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і ОСОБА_4 проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Між тим, дослідивши підстави для відводу головуючого судді, заявлені представником позивача, суд вважає, що останні не знайшли свого належного підтвердження.

З огляду на викладене та враховуючи викладені підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_3 про відвід судді Драч Д.С. є необґрунтованою та безпідставною.

Керуючись ст.ст. 36-37, 39-40 ЦПК України суд

постановив :

визнати необґрунтованою заяву представника позивача ОСОБА_3 про відвід судді Драч Дар`ї Сергіївни від розгляду цивільної справи №347/1/21 (провадження 2/347/201/21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно, як на частку в спільній сумісній власності подружжя.

Заяву ОСОБА_3 про відвід судді Драч Д.С. передати для вирішення іншому судді, визначеному в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Матеріали справи №347/1/21 передати до канцелярії Косівського районного суду для виконання вимог ч.3 ст.40 та ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: Д.С. Драч