Справа № 242/375/20
Провадження №2-п/242/567/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Дурової Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Селидове цивільну справу за заявою представника відповідача адвоката Молчанової Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 квітня 2020 року в цивільній справі 242/375/20 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Молчанова Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 23 березня 2021 року звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 квітня 2020 року, ухваленого у справі за позовом АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ДОУ АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заяви зазначила, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим не могла вчасно надати заперечення на позовну заяву, також зазначила. Крім того зазначив, що ОСОБА_1 дійсно 18 травня 2011 року укладала з позивачем договір № 9701/02-К про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахункового-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. 14 травня 2013 року було укладено Додатковий договір № 1, яким ОСОБА_1 було відкрито рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний» та надано платіжну картку. 04 червня 2014 року було укладено Додатковий договір № 2, яким позивач встановлює кредитний ліміт у розмірі 14 100 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користуванням в розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості. Відповідно до виписки карткового рахунку, який міститься у матеріалах справи вбачається, що відповідач користувалася та знімала свої особисті кошти, а саме нараховану заробітну плату та соціальні виплати. Коштами кредитного ліміту, який було встановлено банком у розмірі 14 100 грн. 00 коп. відповідач не користувалась. Тому вважає, що позивачем не доведено факт вирлачі кредитних коштів. Просить суд скасувати заочне рішення ухвалене Селидівським міським судом Донецької області 07 квітня 2020 року.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 березня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду із заявою про скасування заочного рішення та призначено справу до судового розгляду.

Заявник ОСОБА_1 , іі представник адвокат Молчанова Н.В. та представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ДОУ АТ «Ощадбанк» у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 07 квітня 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Так, відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, виходячи із змісту ст. 288 ЦПК України, суд дійшов висновку, що дане заочне рішення може бути скасовано, якщо будуть виконані такі умови: якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, без урахуванням обставини щодо не подання відзиву.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 4 ЦПК України, жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку..

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частини третя та четверта статті 128 ЦПК України).

Згідно до частини шостої статті 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України, Днем вручення судової повістки є : 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Згідно повідомлення № 08-4/181 від 28 січня 2020 року наданого відділом реєстрації місця проживання громадян Селидівського міського ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.115).

Відповідно матеріалів справи відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи було повідомлено належним чином, шляхом розміщення оголошення на Інтернет порталі «Судова влада» (а.с.118,123).

Крім того, відповідно до поштових відправлень (а.с. 120-121, 125-126) ОСОБА_1 неодноразова за місцем реєстрації були направлені судові повітки, які повертались до суду з відмітками закінчення встановленого строку зберігання та з позначкою про відсутність повідомлення за Ф 22а, що підтверджує про отримання відповідачем ОСОБА_1 повідомлення про направлення поштового відправлення.

Заявник у заяві про перегляд заочного рішення зазначає про порушення судом порядку повідомлення відповідача про розгляд справи, так як вона не отримувала судових повісток. Однак, ОСОБА_1 отримувала поштові повідомлення за формою 22а але не з`являлась до поштового відділення за отриманням судової повістки.

У заяві про перегляд заочного рішення відсутні належні і допустимі докази поважності причин неявки у судове засідання (наприклад, такі, як квитки про виїзд з території міста чи країни, перереєстрацію за іншою адресою або інші докази, які свідчать про відсутність отримувача за адресою). Тому вважаю, що заявник у заяві про перегляд заочного рішення не зазначив про поважність причин неявки в судове засідання.

У зв`язку з чим, суд критично відноситься до доводів заявника з приводу неналежного повідомлення його про дату та місце розгляду справи. Належних та допустимих доказів того, що відповідач не з`явився у судове засідання з поважних причин, заявником не надано.

Зокрема Європейський суд з прав людини в п. 40 свого рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03) від 3 квітня 2008 року зазначив, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Окрім іншого, у заяві про перегляд заочного рішення заявник зазначав, що суми стягнуті рішенням Селидівського міського суду Донецької області, а саме кредитними коштами кредитного ліміту, який було встановлено банком у розмірі 14 100 грн. 00 коп. відповідач не користувалась, суд не приймає зазначене до уваги з огляду на наступне.

Так заявник у своїй заяві посилається на те, що відповідно до виписки карткового рахунку, яка міститься у матеріалах справи вбачається, що відповідач користувалася та знімала свої особисті кошти, а саме нараховану заробітну плату та соціальні виплати.

Однак, відповідна виписки яка перебуває у матеріалах справи та на яку посилається заявник, досліджувалась судом у судовому засіданні в день ухвалення заочного рішення від 07 квітня 2020 року та судом було встановлено, що зазначена виписка підтверджує факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів. Тобто, заявником не надано суду нового доказу на підставі якого суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тому суд вважає безпідставним посилання заявника на той факт, що ОСОБА_1 не користувалась кредитними коштами, оскільки на зазначено заявником не надано відповідних доказів.

Заявником не доведено поважність причин неявки у судові засідання та крім того не надано доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а саме: принцип юридичної визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права, суд вважає, що скасування заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 квітня 2020 року коли заявником не виконано умови, передбачені ст. 288 ЦПК України, порушить право позивача щодо остаточності рішення.

За таких обставин суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 287, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача адвоката Молчанової Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 квітня 2020 року в цивільній справі 242/375/20 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Н.О.Хацько