Справа № 740/1930/21
Провадження № 2-о/740/45/21
РІШЕННЯ

іменем України

13 серпня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Носилевської О.В.,

представника заявника-адвоката Васюка Д.Г.,

представника заінтересованої особи-Іваненко С.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання, заінтересована особа-Ніжинський МВ УДМС України в Чернігівській області,

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заява обгрунтована тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ніжині Чернігівської області, з моменту народження і в даний час проживає у будинку своїх батьків в АДРЕСА_1 . В період з 01 вересня 1986 року по 01 вересня 1993 року заявник навчався в школі-інтернаті КЗ «Батуринська спеціальна школа». 07 жовтня 1992 року заявнику видано паспорт громадянина СРСР, який в подальшому був втрачений, даний паспорт не був замінений в 1994 році на паспорт громадянина України. У грудні 2020 року заявник вперше звернувся до Ніжинського МВ УДМС України в Чернігівській області із заявою щодо оформлення паспорту громадянина України, на що отримав відмову з посиланням на відсутність підтвердження належності до громадянства України. Встановлення факту необхідне для оформлення паспорта громадянина України. Просить заяву задовольнити.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Васюк Д.Г. підтримав заяву за вищевикладених обставин, пояснивши, що заявник втратив паспорт СРСР у 2000 році, після відбування покарання звернувся до Ніжинського МВ УДМС, батьки заявника померли, останні були громадянами України.

Представник заінтересованої особи Ніжинського МВ УДМС України в Чернігівській області Іваненко С.І. в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі паспорта громадянина України на його звернення у грудні 2020 року, його особа ідентифікована, але не встановлено належності до громадянства України, проти вимог заяви не заперечує.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що заявник ОСОБА_1 народився в м.Ніжині у 1976 році, постійно проживав і проживає в АДРЕСА_1 , де проживали також і його батьки, відбував покарання.

Аналогічні показання в судовому засіданні надані свідком ОСОБА_3 ..

Із врахуванням доказів по справі судом встановлено слідуюче.

Заявником по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження в м.Ніжині Чернігівської області, батьки- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про нарподження НОМЕР_1 , дата видачі-21 серпня 1976 року.

ОСОБА_1 отримано паспорт громадянина НОМЕР_2 від 07 жовтня 1992 року, що підтверджується відповідною копією заяви (а.8).

У повідомленні Комунальної архівної установи «Об`єднаний трудовий архів Бахмацької міської ради» від 26 березня 2021 року зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув 01 вересня 1986 року із АДРЕСА_1 , та вступив в школу-інтернат (КЗ №Батуринська спеціальна школа») до третього класу, вибув 01 серпня 1993 року до АДРЕСА_1 , після закінчення 9 класу.

Згідно копій 1-5 сторінок трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 14 вересня 1993 року прийнятий до Ніжинського механічного заводу робітником, де працював до 19 вересня 1994 року і в період з 27 квітня 1995 року по 09 вересня 1996 року, з 11 січня 2000 року по 01 квітня 2001 року.

Зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 , з 11 листопада 1998 року по даний час, що підтверджується копією довідки Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 28 липня 2020 року, довідкою вказаного органу місцевого самоврядування від 16 червня 2021 року, де також зазначено, що за вказаною адресою також були зареєстровані батьки заявника- ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У повідомленні Ніжинського МВ УДМС України в Чернігівській області від 22 грудня 2020 року зазначено про відмову ОСОБА_1 в оформленні паспорта громадянина України через відсутність документальних даних щодо реєстрації місця проживання з 1991 року.

Згідно ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Так, встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України Про громадянство України є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.3 даного Закону громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України Про громадянство України (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис громадянин України, та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Пунктом 3 ч.2 ст.9 даного Закону визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.3 вищезазначеного Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, в тому числі, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.2 ч.1 ст.3 вказаного Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає, в тому числі, судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що для встановлення відповідно до п.п.1 та 2 ч.1 ст.3 вказаного Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: зокрема судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

Отже, одним із документів на підтвердження обставин для встановлення належності до громадянства України є рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Вказані вище докази, зокрема і показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтверджують факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року, про що також відсутні заперечення учасників судового розгляду, що є підставою для задоволення заяви, при цьому метою встановлення факту постійно проживання заявника на території України є необхідність вирішення питання підтвердження належності до громадянства України та отримання паспорта громадянина України.

Наявність спору про право, що пов`язане із набуттям заявником громадянства України,-відсутнє.

Керуючись ст.ст.293, 315, 316, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ніжина Чернігівської області, в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя В.Олійник

Повне рішення суду складене 20 серпня 2021 року