Справа № 954/569/21
Номер провадження 2/954/196/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 рокусмт Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Каневського В. О.,

за участю секретаря судового засідання Білоїд Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нововоронцовка Херсонської області справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 26.05.2008 року та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позивач умови кредитного договору виконав, відкрив відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та надав у користування кредитну картку. Умовами договору передбачено обов`язок позичальника погашати боргові зобов`язання за кредитом до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому були здійсненні трати. Однак, у порушення умов договору, відповідач станом на 12.05.2021 року має заборгованість у розмірі 19362,60 грн, з яких: 15668,20 грн заборгованість за тілом кредиту; 15668,20 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3694,40 грн заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просив стягнути вказану суму боргу та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Відповідач надав відзив, за яким позов не визнав та зазначав, що надані позивачем докази не підтверджують наявність кредитного договору, оскільки заява-анкета не містить відповідних умов договору. Умови та правила надання банківських послуг не може бути належним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення банку та містить зміни, внесені без узгодження з відповідачем. Також, банк не надав відповідачу пам`ятку клієнта, що є обов`язковою умовою кредитування. Разом з тим, розрахунок заборгованості містить відомість, що 30.09.2017 року заборгованість по кредиту була повністю погашена. У період часу з 30.09.2017 року по 12.05.2021 року відповідач користувався кредитними коштами на загальну суму 45226,51 грн та вніс кошти за вказаний період на загальну суму 51908,78 грн, тобто повернув фактично отриману суму кредитних коштів у повному обсязі, з урахуванням залишку 6682,27 грн, як відсотків по кредиту. Оскільки позивач у позові значно завищив суму заборгованості, повернуті суми звернув на непогодженні між сторонами зобов`язання, відповідач у відзиві та запереченні просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з витягу із статуту АТ КБ «ПриватБанк», за рішенням Єдиного акціонера банку від 21.05.2018 року №519 Акціонерне товариство КБ ПРИВАТБАНК є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Згідно статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», за рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року публічне акціонерне товариство КБ ПРИВАТБАНК є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».

Так, суд встановив, що 25.05.2008 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг «ПриватБанк». У Анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому виді (а.с. 25).

До заяви-анкети позивач додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

За довідкою АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 , дата відкриття 26.05.2008, термін дії 05/09; НОМЕР_2 , дата відкриття 22.06.2009, термін дії 05/12; НОМЕР_3 , дата відкриття 15.06.2012, термін дії 12/15; НОМЕР_4 , дата відкриття 06.09.2015, термін дії 09/19; НОМЕР_5 , дата відкриття 04.07.2017, термін дії 03/21 (а.с.22).

За довідкою АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 було змінено умови кредитування та обслуговування кредитної картки, встановлений початковий кредитний ліміт 4000,00 грн та в період з 18.04.2009 року до 05.01.2021 року збільшувався/зменшувався (а.с.23-24).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 12.05.2021 року становить 19362,60 грн, з яких:

- 15668,20 грн заборгованість за тілом кредиту;

- 15668,20 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 3694,40 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Вирішуючи питання щодо наявності кредитних правовідносин між сторонами, суд керувався наступним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У справі, що розглядається, застосування конструкції договору приєднання його умови розробив АТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Указана позиція узгоджується з висновком, зробленим Верховним Судом у постанові №342/180/17-ц від 03.07.2019 року.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.

У Анкеті-заяві позичальника від 26.05.2008 року, яку надав позивач, відсутні умови про сплату відсотків за користування кредитними коштами. За відсутності в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту надані банком витяги з тарифів і умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки, достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3694,40 грн заборгованості за простроченими відсотками не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог в частині повернення 15668,20 грн заборгованості за тілом кредиту, суд керувався наступним.

Як вбачається із виписки по рахунку ОСОБА_1 станом на 29.09.2017 року на картковому рахунку НОМЕР_5 борг відсутній, наявні власні кошти у сумі 21,37 грн. За розрахунком відповідача, починаючи з 01.10.2017 року відбувалося зняття з карткового рахунку на загальну суму 45226,51 грн та внесення коштів за вказаний період на загальну суму 51908,78 грн. Враховуючи розрахунок відповідача про повернення тіла кредиту у повному обсязі, відсутність заперечень позивача щодо вказаного розрахунку, приймаючи до уваги виписку, надану позивачем, суд дійшов висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку повернуті АТ КБ «ПриватБанк», відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню, з урахуванням висновків, зроблених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.

Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд керувався вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, за якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов не підлягає задоволенню, суд відмовляє позивачу у стягненню судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.2, 10, 12, 76, 81, 89, 133, 141, 263-265, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49094) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.

СуддяВ.О. Каневський