19.08.2021 Справа № 756/9066/20
Справа № 756/9066/20
Провадження № 2/756/22/21
У Х В А Л А

19 серпня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Жука М.В.

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», приватний виконавець Телявський Анатолій Миколайович, про заміну сторони у виконавчому провадженні,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № МL-007/179/2007.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17.02.2010 року позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № МL-007/179/2007 задоволено.

На підставі вказаного рішення, Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2-1019/2010, який на момент звернення із заявою знаходиться у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М.

Заявник також вказує, що 25.06.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг» був укладений договір факторингу № 01/06/11, за яким відступлено, зокрема, право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № МL-007/179/2007. 21.01.2020 року між ТОВ «ОТП Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» набуло право вимоги за кредитним договором № МL-007/179/2007 від 24.10.2007 року.

В подальшому, 21.01.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за зобов`язанням ОСОБА_2 за кредитним договором № МL-007/179/2007 від 24.10.2007 року перейшло до ОСОБА_1 .

З цих підстав заявник просив суд замінити у виконавчому провадженні стягувача ПАТ «ОТП Банк» його правонаступником ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив задовольнити заяву у повному обсязі, зазначивши, що боржник ОСОБА_2 є його знайомим, на сьогоднішній день борг за кредитом ним вже виплачено, залишились несплачені виконавчі збори, а тому заміна боржника у виконавчому провадженні необхідна для уникнення їх оплати.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, тому зважаючи на положення п. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справи за їхньої відсутності, оскільки неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду питання.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17.02.2010 року позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості в розмірі 2 295850 грн. 78 коп., що еквівалентно 287 376 доларів США 49 центів за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку та 94 466 грн. 62 коп., судовий збір у розмірі 1 700 грн. 00 коп., 120 грн. 00 коп. витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляд справи, а також за оголошення 420 грн. 00 коп., а всього 2 392 557 грн. 40 коп.

На підставі вказаного рішення, Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчий лист.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявським А.М. від 08.11.2019 року відкрито виконавче провадження № 60545816 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1019/2010, виданого 09.03.2011 року Оболонським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 2 392 557 грн. 40 коп.

21.01.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав вимоги (цесії), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором цедент передає (відступає) цесіонарію, а цесіонарій набуває належні цедентові права вимоги за кредитними договорами № ML-007/179/2007 від 24.10.2007 року, № CNL-007/122/2005 від 08.09.2005 року та Credit Cards - №001/5328/07 від 03.04.2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 . Право вимоги у цедента за основним договором виникло на підставі: договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 року та 25.06.2011 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», по якому банк відступив повністю права вимоги по вказаному основному договору ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; договору факторингу від 21.01.2020 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», по якому ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило в повному обсязі права вимоги по вказаному основному договору ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

Відповідно до акту приймання-передачі прав вимоги, ОСОБА_1 прийняв від ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» право вимоги, в тому числі, і за кредитним договором № МL-007/179/2007 від 24.10.2007 року до боржника ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦПК кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Тому для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор.

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст.514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України від 12.07.2001 року № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Таким чином, з наведених норм права вбачається, що фізична особа у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається із змісту поданої заяви, зокрема те, що було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який був фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу ОСОБА_1 , який не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Відтак, Великою Палатою Верховного Суду було зауважено на тому, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ст. ст. 512, 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Вищевикладену правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 та від 31.10.2018 року у справі №465/646/11.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 10.11.2020 року у справі № 638/22396/14-ц прийшла до висновку, що наступне відступлення права грошової вимоги має здійснюватися шляхом укладення саме договору факторингу з відповідним суб`єктним складом його сторін (стаття 1079 ЦК України), а не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги з фізичною особою. Фактично сторони спірних договорів уклали ряд угод, завдяки яким здійснили перехід права на вимогу іпотечного майна від банку до фізичної особи. При цьому, оскільки договір факторингу не може бути укладений між банком та фізичною особою, задіяли спосіб переходу формально начебто правильний, проте за змістом такий, що лише приховав дійсні наміри сторін.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.ст. 260, 261, 442 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», приватний виконавець Телявський Анатолій Миколайович, про заміну сторони у виконавчому провадженні - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Київському апеляційному суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя