Справа № 948/169/21
Номер провадження 2/948/136/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2021 Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Кравець С.В.,

за участю: секретаря Порохні І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в :

стислий виклад позиції позивача

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30.07.2012р. між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № РLМWСL9ЕРD0275, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 49634, 00 грн, зі сплатою 16, 08 % річних. Оскільки відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, а тому станом на 06.01.2021р. утворилася заборгованість. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 88809, 01 грн та судові витрати.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

04.03.2021р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та відмовлено у задоволенні клопотання про огляд вебсайту (а.с. 36).

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Позивач направив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 23), відповідач копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі отримала 19.03.2021р. (а.с. 35), але в установлений судом строк відзив на позов не направила.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 30.07.2012р. Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 підписана заява позичальника № РLМWСL9ЕРD0275 за умовами якої банк надав позичальнику строковий кредит в розмірі 49634, 00 грн на строк до 29.07.2025р., зі сплатою відсотків у розмірі 1, 34 % на місяць, на суму залишку заборгованості. Погашення заборгованості здійснюється щорічно до 10.01. в сумі 8639, 47 грн, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії та інших витрат Згідно з Умовами. При порушенні позичальником зобов`язань за договором, останній сплачує пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочення. За змістом заяви вона разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифів становить кредитно-заставний договір (а.с.5-16).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 06.01.2021 заборгованість відповідача перед банком становить 88809, 01 грн, з яких: 43880, 83 грн заборгованість за тілом кредиту, зокрема прострочена 15800, 30 грн; 40077, 90 грн заборгованість за відсотками, 4850, 28 грн - пеня. Останній платіж здійснено в розмірі 921, 94 грн 05.03.2016р. (а.с.4).

Мотиви суду

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У заяві позичальника від 30.07.2012р. (а.с. 5) розмір пені не зазначено.

З досліджених в судовому засіданні Витягу з Умов і Правил надання банківських послуг, вбачається, що вони не містять підпису відповідача, а відтак підписання заяви позичальника про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг не може вважатись договором приєднання, у випадку відсутності в такій заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також відсутності підтверджень конкретних запропонованих Умов та правил надання банківських послуг.

Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019р.

Отже, оскільки додані банком Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а відтак вони не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма з якою сторони узгодити сплату пені, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Водночас, як видно зі змісту Заяви позичальника, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості зазначених у цій заяві понад 210 днів, щодо зобов`язань строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 211 день з моменту виникнення порушення.

Тобто сторони врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту - зміну строку виконання основного зобов`язання.

Виходячи з наведеного, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, з огляду на те, що на підставі заяви позичальника строк користування відповідачкою кредитом припинився достроково, відповідач допустила прострочення та не сплатила повністю черговий платіж 10.01.2014р., а відтак починаючи з 11.01.2014р. відбулося порушення строків погашення заборгованості, яке не було виправлено позичальником, а відтак на 211 день, яким є 09.08.2014р. змінився термін повернення кредиту, а тому вимоги банку є обґрунтованими в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом до зміненої дати закінчення строку кредитування.

Як видно з розрахунку заборгованості (а.с. 4) станом на 09.08.2014р. відповідач мала загальну заборгованість в розмірі 43900, 43 грн, з них: за тілом кредиту в розмірі 43880, 83 грн, зокрема: 43244, 68 грн поточна заборгованості, 636, 15 грн прострочена заборгованість; заборгованість за відсотками 19, 60 грн. Оскільки позивачем не надано виписи по рахунку, а розрахунки вказані лише станом на 11.01.2014 та 10.01.2015 років, а відтак за основу судом взято розрахунки станом на 11.01.2014р., оскільки термін повернення кредиту настав до 10.01.2015р.

При цьому, у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, які були нараховані банком після закінчення строку кредитування, слід відмовити за їх необґрунтованістю, оскільки таке право кредитодавця припинилося після зміни строку виконання зобов`язань і не має правового значення, оскільки за вимогою кредитного договору позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати.

Вказаний висновок зроблено з урахуванням правової позиції ОП КЦС ВС від 15 червня 2020 року у справі № 138/240/16-ц.

Водночас судом установлено, що банком безпідставно було стягнуто з відповідачки пеню, оскільки її розмір не було погоджено між сторонами, а відтак пеню за весь період дії кредитного договору в загальному розмірі 33512, 04 грн необхідно віднести в рахунок погашення тіла кредиту.

Крім цього, оскільки судом установлено, що термін повернення кредиту змінився і строк настав 09.08.2014р., а відтак всі платежі після цієї дати, що становлять 1681, 09 грн - процентів, слід віднести в рахунок погашення позичальником тіла кредиту.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання перед банком, оскільки прострочила у відповідному розмірі сплату чергового платежу, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № РLМWСL9ЕРD0275 від 30.07.2012 р., яка виникла станом на 09.08.2014р., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8687, 70 грн (43880, 83 - 33512, 04 - 1681, 09) та відсотків в розмірі 19, 60 грн, а всього 8707, 30 грн.

Мотив рішення щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 222, 56 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № РLМWСL9ЕРD0275 від 30.07.2012р. у розмірі 8687, 70та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 222, 56 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя С.В.Кравець