Справа пр. № 2/756/1990/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шлапака Р.О.,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

У листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Київської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_1 склав заповіт від 04 квітня 2002 року, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Дихтяренко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 1с-748, яким заповів ОСОБА_1 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

03 березня 2020 року позивач звернулася до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

03 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , проте постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на це спадкове майно.

Позивач зазначила, що оригінал свідоцтва про право власності на житло, видане 06 травня 1999 року державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва, яке засвідчувало право власності спадкодавця ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , було втрачено.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину у встановленому порядку, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, вона просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідач Київська міська рада подала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просила суд ухвалити рішення відповідно до положень чинного законодавства.

У підготовчому засіданні 19 квітня 2021 року суд за клопотанням представника позивача залучив до участі у справі в якості співвідповідача доньку спадкодавця ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому зазначила, що у лютому 1999 року нею за фінансової участі батька ОСОБА_3 придбано квартиру. Натомість ОСОБА_3 попросив її з донькою знятись з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та пообіцяв, по після приватизації цього житла він складе на користь ОСОБА_2 заповіт. Про наявність же заповіту на користь ОСОБА_1 відповідач дізналась після смерті батька. ОСОБА_2 стверджувала, що вона і її донька залишились без квартири АДРЕСА_1 , що, на її думку, є несправедливим, а тому просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позову.

Позивач та її представник у судове засідання 25 серпня 2021 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та відсутності її представника.

Представник відповідача Київської міської ради у судове засідання 25 серпня 2021 року не з`явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник усудове засідання 25 серпня 2021 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не подали.

За таких обставин відповідно до приписів ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін та їхніх представників, позаяк їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28 січня 2020 року серії НОМЕР_1 (а. с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, що за життя належало спадкодавцеві, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 .

Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Ч. 2 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 04 квітня 2002 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Дихтяренко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 1с-748, яким заповів ОСОБА_1 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 37).

Спадкування за законом має місце у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини.

За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 прийняла шляхом подання державному нотаріусу Одинадцятої київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у строк, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України (а. с. 38).

Доказів на підтвердження того, що заповіт від 04 квітня 2002 року, складений ОСОБА_3 , визнаний недійсним відповідачами не надано.

Отже, спадкування після смерті ОСОБА_3 здійснювалось за заповітом.

Ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

03 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою від 03 жовтня 2020 року державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М. відмовила спадкоємцеві ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 . Відмова мотивована тим, що спадкоємцем не було надано нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності спадкового нерухомого майна спадкодавцеві ОСОБА_3 (а. с. 46).

Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Оригінал правовстановлюючого документа на вказану квартиру, а саме - свідоцтво про право власності на житло, видане 06 травня 1999 року державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва на підставі розпорядження № 1547, було втрачено.

Згідно з інформаційною довідкою від 11 червня 2020 року КВ-2018 № 14800, виданою Комунальним підприємством Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації", право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 (а. с. 44). Це об`єкт нерухомості ОСОБА_3 набув у власність шляхом приватизації державного житлового фонду.

Отже, квартира АДРЕСА_1 входить до складу спадкового майна.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Зважаючи на викладене, ураховуючи те, що правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1 втрачено, спадкоємець ОСОБА_1 у строк, визначений цивільним законодавством України, прийняла спадщину, суд приходить до висновку про необхідність визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук