Справа №443/383/21
Провадження №2/443/978/21
РІШЕННЯ

іменем України

26 серпня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Букавина в особі Ходорівської міської ради Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просить: встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну ділянку на території Бортниківської сільської ради площею 1,92 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015822, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №526 від 22.08.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Бортниківській сільській раді за №143.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її далека родичка ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої відкрилася спадщина до складу якої входило право на земельну ділянку на території Бортниківської сільської ради площею 1,92 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015822, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №526 від 22.08.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Бортниківській сільській раді за №143. Зазначає, що згідно довідки Ходорівської міської ради №8 від 02.01.2019 року, ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . У виконкомі Бортниківської сільської ради від імені ОСОБА_2 посвідчено заповіт від 25.04.2001 року за №45 в користь ОСОБА_1 . Даний заповіт не змінено і не скасовано на час смерті заповідачки. Позивачка зазначає, що ОСОБА_2 була похилого віку, хворіла, а тому позивачка забрала її проживати до себе, де вона і померла. Оскільки позивачка постійно проживала із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила.

23.02.2021 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Жидачівського нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у його видачі, мотивуючи пропуском піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку пай на території Бортниківської сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном.

Позивачка стверджує, що не пропустила піврічний строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вона постійно проживала із ОСОБА_2 на час її смерті, не заявляла про відмову від спадщини, а тому фактично її прийняла, проте юридично не оформила. За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 11.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 14.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, викладених у такому.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву вказав про відсутність інформації, яка б була підставою для заперечення позову, а також просить проводити розгляд справи без його участі.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Бортниківською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 23.01.2012 року. (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входило право на земельну ділянку на території Бортниківської сільської ради площею 1,92 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015822, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №526 від 22.08.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Бортниківській сільській раді за №143.

За життя ОСОБА_2 було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Бортниківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 45, згідно якого остання заповіла усе своє майно ОСОБА_1 (а.с. 13).

Згідно витягу зі спадкового реєстру №63243013 від 21.01.2021 року, заповіт ОСОБА_2 , який посвідчений 25.04.2001 року Бортниківською сільською радою та зареєстрований в реєстрі за № 45, стан чинний (а.с.14-16).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №8 від 02.01.2019 року, ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . У виконкомі Бортниківської сільської ради від імені ОСОБА_2 посвідчено заповіт від 25.04.2001 року за №45 в користь ОСОБА_1 . Даний заповіт не змінено і не скасовано на час смерті заповідачки (а.с.12).

Постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. від 23.02.2021 року (а.с.22) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, у зв`язку із тим, що вона пропустила піврічний термін з дня смерті спадкодавця, із заявою про прийняття спадщини вчасно не звернулася, а також відсутні правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), яка знаходяться на території Бортниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Відповідно до витягу зі спадкового реєстру №63242993 від 21.01.2021 року, сформованої приватним нотаріусом Посацькою А.О. спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася (а.с.17).

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, в судовому засіданні показали, що ОСОБА_1 постійно проживала із ОСОБА_2 до дня смерті останньої, займалася її похоронами. ОСОБА_2 своєї сім`ї не мала.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Суд зауважує, що метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини є необхідність реалізації позивачем права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими в судовому засіданні доказами, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 постійно проживаларазом із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Доказом того, що покійна ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай) розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах на території Бортниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яке належало останній на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015822, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №526 від 22.08.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Бортниківській сільській раді за №143, є довідка №21-13-0.22-181/104-20 від 21.12.2020 видана Відділом у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (а.с. 20) та копія даного сертифікату (а.с.18).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що вона пропустила піврічний термін з дня смерті спадкодавця, із заявою про прийняття спадщини не звернулася, а також відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), яка знаходяться на території Бортниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну ділянку на території Бортниківської сільської ради площею 1,92 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015822, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №526 від 22.08.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Бортниківській сільській раді за №143.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 серпня 2021 року.

Головуючий суддя С.І Сливка