Справа № 661/3140/21
Провадження № 2/661/957/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

18 серпня 2021 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого-судді Матвєєвої Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Стіпліної К.А.

позивачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Горяшко Л.В.

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Каховка Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Горяшко Людмила Василівна до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в інтересах якої діє адвокат Горяшко Л.В. звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є її матір`ю, а відповідачці доводиться бабусею. Після смерті матері, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Іваніщенко С.І. за оформленням спадщини яка залишилась після смерті матері - квартири АДРЕСА_1 надавши нотаріусу правовстановлюючий документ на квартиру - свідоцтво про право власності на житло, видане 15.07.1997 року виконавчим комітетом Новокаховської міської ради народних депутатів, в якому зазначені власники квартири - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Окрім свідоцтва про право власності на житло від 15.07.1997 року позивачка надала на огляд нотаріусу договір купівлі-продажу від 08.09.2000 року, оформлений на регіональній товарній біржі «Таврійська» ОСОБА_3 ОСОБА_1 із ОСОБА_4 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , за яким остання набула право власності на кімнату № 3 жилою площею 12,6 кв.м, загальною 20,5 кв.м, яка складає 33/100 частки квартирі АДРЕСА_1 . Оглянувши наданий позивачкою документ нотаріус повідомила, що даний договір не має юридичної сили, так як укладений в порушення законодавства, яке діяло на час його підписання, а саме не посвідчений нотаріально, укладений без згоди органу опіки та піклування, договір не містить підпису ОСОБА_3 , не зрозуміло, яким чином визначено, що кімната №3, яка є предметом відчуження становить 33/100 частки квартири, тому будь-які нотаріальні дії за даним договором, в тому числі і укладання договору дарування між племінницею та тіткою неможливі, рекомендувала звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним, щоб в подальшому позивачка мала можливість успадкувати 1/2 частку, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.07.1997року виконавчим комітетом Новокаховської міської ради народних депутатів.

Таким чином, договір купівлі-продажу кімнати №3 в квартирі АДРЕСА_1 укладений на біржі «Таврійська» в простій письмовій формі є недійсним.

Просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 08.09.2000р укладений на регіонально - універсальній товарній біржі «Таврійська» ОСОБА_3 ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , діючою в інтересах ОСОБА_2 про відчуження кімнати №3 жилою площею 12.6 кв.м. загальною 20,5 кв.м, яка складає 33/100 частки квартирі АДРЕСА_1 .

Позивачка та її представник підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала повністю, пояснивши, що вона не знала про укладення договору купівлі-продажу кімнати, бо була маленька, але мати уклала вказаний договір з метою забезпечення її житлом як неповнолітньої, що було необхідним матері для продажу її квартири. Наразі вона не заперечує проти визнання договору купівлі продажу кімнати недійсним та прийняття спадщини після смерті бабусі її тіткою позивачкою по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.07.1997 року виконавчим комітетом Новокаховської міської ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Іваніщенко С.І. за оформленням спадщини яка залишилась після смерті матері - надавши нотаріусу правовстановлюючий документ на квартиру. За життя ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах неповнолітньої на той час дитини ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу від 08.09.2000 року, на регіональній товарній біржі «Таврійська», кімнати № 3 жилою площею 12,6 кв.м, загальною 20,5 кв.м, яка складає 33/100 частки квартирі АДРЕСА_1 . За вказаним договором відповідачка ОСОБА_2 набула у власність кімнату АДРЕСА_2 в квартирі АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст.48 ЦК УРСР(1963)недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. При недійсній угоді кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003року, що набрав чинності 01 січня 2004року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, на спірні правовідносини щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу поширюється дія норми ЦК УРСР 1963року.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло , на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 . 08.09.2000 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу від 08.09.2000 року, на регіональній товарній біржі «Таврійська», за вказаним договором відповідачка ОСОБА_2 набула у власність кімнату АДРЕСА_2 в квартирі АДРЕСА_1 .

Отже, оспорюваний договір укладено в період дії ЦК Української РСР.

За змістом статей 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.224 ЦК Української РСР за договором купівлі продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК Української РСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»(в редакції чинній на час укладення договору) не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

У період укладання оспорюваного договору купівлі-продажу квартири існувала колізія у чинному законодавстві, оскільки згідно зі ст.224,227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Проте, згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.

За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч.1 ст. 128 ЦК Української РСР), а відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.

Отже, положення ст. 227 ЦК Української РСР спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу житлового будинку. Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів, тоді як ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою. З цього випливає, що положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» по відношенню до угод про відчуження нерухомого майна житлового призначення мають загальний характер. Тобто, закон спеціальний переважає закон загальний.

Отже, договір купівлі-продажу квартири, укладений на біржі в простій письмовій формі, має бути визнаний недійсним.

Згідно зі ст.47 ЦК Української РСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою ст. 48 цього Кодексу.

Частиною першою статті 59 ЦК УРСР передбачено, що угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про визнання недійсним договору купівлі-продажу кімнати № 3 жилою площею 12,6 кв.м, загальною 20,5 кв.м, яка складає 33/100 частки квартирі АДРЕСА_1 , за яким ОСОБА_2 набула у власність кімнату № НОМЕР_1 в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрований на регіональній товарній біржі «Таврійська» 08.09.2000 року, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , як такого, що не відповідає обов`язковій нотаріальній формі договору купівлі-продажу житлових квартир.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 26.11.2018року по справі № 205/8393/16, постанові від 01.04.2020року по справі № 745/1466/15ц.

У відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З цих підстав позов підлягає задовленню.

На підставіст.ст. 42,44-46,48,59ЦК УкраїнськоїРСР(1963),ст.15-16ЦК України,Закону України«Про товарну біржу», керуючись ст.4-7,9-13,141,178,258-259,263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Горяшко Людмила Василівна до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу недійсним, задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі продажу від 08.09.2000 року, укладений на регіонально- універсальній товарній біржі «Таврійська» між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , кімнати №3 жилою площею 12,6 кв.м., загальною площею 20,5 кв.м., яка складає 33/100 частки квартири АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляція до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Новокаховський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 19.08.2021 року .

Суддя Н. В. Матвєєва