Провадження № 2/344/1371/21
У Х В А Л А

27 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Пастернак І.А., ознайомившись із заявою позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «Захід-Фінанс Груп», ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, Державна інспекція містобудування України, про визнання незаконним та самочинним будівництва, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Івано-Франківського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «Захід-Фінанс Груп», ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, Державна інспекція містобудування України, про визнання незаконним та самочинним будівництва, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

26.08.2021 року позивачі подали заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони власникам/співвласникам житлових/нежитлових приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 , а також будь яким юридичним особам, фізичним чи іншим особам, продовжувати здійснювати будівельно-монтажні роботи та будь-які дії пов`язані з таким виконанням, заборонити вчиняти будь-які дії пов`язані з виконанням будівельно-монтажних робіт в житловому будинку АДРЕСА_1 до набрання законної сили судового рішення у справі 344/14718/20, провадження №2/344/1371/21 та виконання Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 року по справі №300/3178/20, залишеним в силі постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 року у справі №300/3178/20, провадження №К/9901/19007/21.

Заяву мотивували тим, що здійснюючи самочинне будівництво (капітальну реконструкцію) житлового будинку по АДРЕСА_1 відбувається порушення прав позивачів на безпечні та здорові умови життя, їх сімей та оточуючих людей.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбВідповідно довимог ч.ч.1,2ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи маєправо вжити передбачених статтею150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, видом забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язані із предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників справи та осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Як встановлено матеріалами справи, позивачі просять суд зобов`язати відповідачів демонтувати добудову третього поверху житлового будинку АДРЕСА_1 привівши даний житловий будинок в попередній стан, який існував до капітальної реконструкції.

При цьому, враховуючи мету процесуального інституту забезпечення позову (забезпечення реального виконання рішення суду в майбутньому), а також необхідність суворого дотримання процесуальних прав всіх учасників процесу, суд звертає увагу на те, що, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести , але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову.

Однак доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України, позивачами, суду не надано.

Суд також звертає увагу на вимоги частини 3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із урахуванням збалансованості інтересів учасників справи, оцінюючи зв`язок між обраним заходом забезпечення позову (заборона продовжувати здійснювати будівельно-монтажні роботи та будь-які дії пов`язані з таким виконанням) і предметом позовної вимоги (зобов`язання демонтувати добудову третього поверху житлового будинку АДРЕСА_1 привівши даний житловий будинок в попередній стан, який існував до капітальної реконструкції), тієї обставини, що такий захід не спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, того що невжиття таких заходів не призводить до неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд прийшов до висновку, вжиття заходу забезпечення позову у виді заборони здійснювати будівельно-монтажні роботи та будь-які дії пов`язані з таким виконанням призводить до більш негативних наслідків ніж ті, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в заяві про забезпечення позову позивачами не наведено обґрунтованих та об`єктивних доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом продовжувати здійснювати будівельно-монтажні роботи та будь-які дії пов`язані з таким виконанням, як і не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «Захід-Фінанс Груп», ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, Державна інспекція містобудування України, про визнання незаконним та самочинним будівництва, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Пастернак І.А.