КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року

справа № 759/14204/20

провадження № 22-ц/824/4127/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Ул`яновської О.В., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.04.2007 року у розмірі 17692,15 грн та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13082,60 грн та судовий збір у розмірі 1554,35грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник банку подала апеляційну скаргу.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що в анкеті-заяві від 24.04.2007 року зазначено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 30%, однак судом зазначена обставина не врахована. Вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17.

Посилається на те, що відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним кредитний договір, що свідчить про його згоду з усіма умовами договору. Відповідач підписав анкету-заяву, висловив згоду на отримання кредитної картки та засвідчив, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами, Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Сторонами при укладенні договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Посилається на ст. 1048 ЦК України, якою визначено, що у разі невстановлення договором розміру процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками суд першої інстанції виходив із відсутності узгодження із споживачем умов про кредитування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом АТ КБ «Приватбанк» посилалось на те, що ОСОБА_1 підписав заяву із позивачем від 24.04.2007 року з метою отримання банківських послуг. Банком на підставі договору було відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом, який в подальшому було збільшено до 13000,00 грн.

Відповідачем умови кредитного договору виконано не було, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на 19.05.2020 рік у розмірі 17692,15 грн, яка складається з:

13082,60 грн - заборгованість за тілом кредиту;

в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту;

13082,60грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками;

4609,55 грн - заборгованість за простроченими відсотками;

0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;

0,00 грн - нарахована пеня;

0,00 грн - нарахована комісія.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження позовних вимог представником банку до позовної заяви додано розрахунок заборгованості, виписку з банківської картки, довідку про видачу банківських карток, довідку щодо зміни кредитного ліміту, анкету-заяву, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

З анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» від 24.04.2007 року слідує, що в ній зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, дату народження, ідентифікаційний код, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, тощо.

Згідно даних, зазначених у заяві, ОСОБА_1 виявив бажання отримати картку кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом у розмірі 4000 грн 00 коп., який в подальшому було збільшено, з базовою процентною ставкою 3 % на місяць на залишок заборгованості.

Разом із тим подані Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, Витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані.

За відсутності у сторони стандартних умов та правил банку, які є невід`ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого частиною третьою статті 203 ЦК України.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», витяг з Тарифів обслуговування, позичальником не підписані, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що сторонами були досягнуті усі істотні умови договору, колегія суддів не приймає, оскільки у розрахунку заборгованості банк використовує відсоткові ставки 36,00%, 30%, 3,6% в той час як у заяві від 24.04.2007 року зазначена базова ставка у розмірі 3%. Доказів щодо встановлення збільшеної відсоткової ставки банком не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не оспорювався та не визнавався кредитний договір, колегія суддів відхиляє, оскільки дана обставина не звільняє позивача від обов`язку доводити свої вимоги.

Вимоги щодо стягнення відсотків в порядку ст. 1048 ЦК України позивачем в суді першої інстанції заявлено не було, тому апеляційним судом такі вимоги переглянуті бути не можуть.

Посилання апелянта на те, що суд повинен був самостійно зробити розрахунок заборгованості, у разі непогодження із поданим банком розрахунком, судом не приймається, оскільки вимоги позовної заяви щодо стягнення заборгованості за відсотками не обґрунтованіпроцентною ставкою у розмірі 3%. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді