Ухвала

26 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 755/13126/19

провадження № 61-11683ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 08 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудсервіс 2006» про визнання порушених конституційних та трудових прав, скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудсервіс 2006» (далі - ТОВ «Технобудсервіс 2006»), в якому просив: визнати порушення ТОВ «Технобудсервіс 2006» конституційних прав та вимог трудового законодавства України; скасувати незаконний наказ №23/1807-19 про припинення трудового договору за прогули без поважних причин, відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України та поновити його на посаді; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу; зобов`язати ТОВ «Технобудсервіс 2006» негайно виплатити заробітну плату за один місяць

у розмірі 9 000,00 грн після сплати податків та обов`язкових відрахувань.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Технобудсервіс 2006» про визнання порушених конституційних та трудових прав, скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії, відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року в частині відмови у задоволенні вимог про скасування наказу скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 18 липня 2019 року

№23/1807-19-пз ТОВ «Технобудсервіс 2006» про припинення трудового договору із ОСОБА_1 згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України.

В решті рішення залишено без змін.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року скасовано в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Технобудсервіс 2006» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Технобудсервіс 2006» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі - залишено без змін.

10 липня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 08 липня 2021 року (надійшла до суду 13 липня

2021 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення в частині залишення в силі рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 19 липня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху

з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України, надати реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та уточнити прохальну частину касаційної скарги. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

04 серпня 2021 року до Верховного Суду надійшло клопотання

ОСОБА_1 та уточнена редакція касаційної скарги на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 19 липня 2021 року.

Однак, в уточненій редакції касаційної скарги заявник не виконав вимог, викладених в ухвалі Верховного Суду від 19 липня 2021 року, а саме заявник, як підставу (підстави) касаційного оскарження, вказав пункт перший частини 2 статті 389 ЦПК України та послався на постанову Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 755/13126/19 (провадження

№ 61-16889св20).

Верховний Суд не може прийняти дане посилання, як підставу касаційного оскарження, оскільки вказана постанова прийнята по тій самій справі,

що і оскаржувана постанова, а тому таке посилання не відповідає вимогам, викладеним у ЦПК України.

Також, в уточненій касаційній скарзі заявник знову не вказав реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та не уточнив прохальну частину касаційної скарги.

Отже, станом на 26 серпня 2021 року вимоги, викладені в ухвалі Верховного суду від 19 липня 2021 року, заявником не виконані, що перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню

із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 08 липня 2021 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць