Справа № 163/1732/21
Провадження № 2-н/163/30/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А., вивчивши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 середньомісячного заробітку у зв`язку з порушенням термінів виплати розрахункових при звільненні,

в с т а н о в и в :

У заяві ОСОБА_1 просить видати судовий наказ про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 середньомісячного заробітку у зв`язку з порушенням термінів виплати розрахункових при звільненні в сумі 22 769,06 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 01 жовтня 2020 року він був прийнятий на роботу до ФОП ОСОБА_2 на посаду водія з посадовим окладом 5000 гривень. 01 березня 2021 року його було звільнено із займаної посади за угодою сторін, проте в порушення ч.1 ст.116 КЗпП України із ним не було проведено повного розрахунку, а саме, не виплачено заборгованість по заробітній платі за лютий 2021 року в сумі 1449,00 гривень та компенсацію за 10 днів невикористаної відпустки в сумі 1319,95 гривень. Ці кошти від роботодавця отримав засобами поштового переказу лише 18 червня 2021 року. У зв`язку із цим в силу ст.117 КЗпП України він має право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до такого висновку.

У частині 3 статті 19 ЦПК України визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За змістом ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

За приписами п.4 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, зокрема вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже, сукупний аналіз наведених норм свідчить про те, що заявлена у відповідності до п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України до стягнення сума має бути безспірною та підтверджена відповідними доказами.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно із ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Заявник у заяві про видачу судового наказу заявлену до стягнення суму в розмірі 22 769,06 гривень визначив самостійно на підставі особисто проведеного розрахунку, виходячи із таких даних: 74 дні затримки виплати належних, що становить кількість робочих днів з 02.03.2021 по 17.06.2021); посадового окладу в сумі 6000,00 гривень та середньоденного заробітку в сумі 307,69 гривень.

На підтвердження дати проведення розрахунку (отримання 18 червня 2021 року грошового переказу від ФОП ОСОБА_2 ) заявник посилається на документ АТ «Укрпошти» Ф.122, який також значиться у додатку заяви, проте фактично цього документу до заяви не додав, про що працівниками суду був складений акт про відсутність цього документу. Тим самим заявник не дотримав вимог п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України.

В іншій частині вихідних даних проведеного заявником розрахунку, то вони фактично ґрунтуються на викладеній у листі управління Держпраці у Волинській області від 06.05.2021 за вих.№ Ш-11517/12-06 інформації.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у пункті 12 постанови «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року надав роз`яснення про те, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Враховуючи вище наведені норми та роз`яснення, власне визначення заявником суми заборгованості за прострочення виплати заробітної плати не може бути належним, допустимим і достатнім доказом на підтвердження заявлених по справі вимог.

Крім цього, як зазначалось вище, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку має бути безспірною, тобто добровільно нарахованою боржником, але невиплаченою стягувачу, що узгоджується з положеннями ст.117 КЗпП України. Однак заявник до заяви не додав документів, що підтверджують добровільне нарахування боржником конкретної суми середнього заробітку за час затримки роз-рахунку при звільненні, розрахунок середнього заробітку здійснив особисто, а тому заявлена вимога не свідчить про її безспірність.

Отже, заявник всупереч п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу не додав усіх зазначених у ній документів, якими підтверджує необхідні обставини, а також не надав належного документу на підтвердження заявленої до стягнення суми.

Пунктом 1 частини 1ст.165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог ст.163 цього Кодексу.

Таким чином, встановлена невідповідність заяви вимогам закону перешкоджає суду видати судовий наказ у чіткій відповідності до положень ст.161 ЦПК України та в силу п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.161, 165, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 середньомісячного заробітку у зв`язку з порушенням термінів виплати розрахункових при звільненні відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя С.А.Шеремета