Справа № 513/732/21
Провадження № 2/513/375/21
Саратський районний суд Одеської області
27 серпня 2021 року суддя Саратського районного суду Одеської області Рязанова К.Ю., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-
в с т а н о в и л а:
До Саратського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
У відповідності до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, судом витребувана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка надійшла до суду 26 серпня 2021 року.
Відповідно ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.
Позовна заява за змістом і формою повинна відповідати ст.ст. 175, 176, 177 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст. 4 ЦПК України).
Звертаючись до суду позовом про стягнення аліментів, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в у розмірі 6000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Як роз`яснено у п.7 та п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.
Однак, позивачка у своїй позовній заяві не обґрунтовує, які обставини були нею враховані при визначенні аліментів в розмірі по 6000,00 грн. на дитину та відповідно не надає докази на обґрунтування визначеного розміру аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Разом з тим, викладена в позові вимога про стягнення аліментів є неконкретизованою - позивачем не визначено в частці від заробітку відповідача (в якій саме) або в твердій грошовій сумі позивач просить стягнути аліменти.
Також, звертаючись до суду із заявою про стягнення аліментів, позивач у поданій заяві посилається на те, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.
В той же час, в підтвердження викладених доводів, позивачем до матеріалів позовної заяви про стягнення аліментів не долучено доказів, які мали підтверджувати викладені обставини, на які позивачка посилається як на обґрунтування заявлених вимог, а саме: відсутні відомості щодо проживання малолітньої дитини разом з позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
Однак, позивачкою до позовної заяви не додано копії позовної заяви та додатків до неї, а також до позовної заяви не додано всіх документів, які зазначені нею у додатках до позову, що підтверджується актом Саратського районного суду Одеської області «про втрату документів або перепідшивання справи, відсутністю вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (паковання) від 04 серпня 2021.
Також, позивачкою не зазначена ціна позову за правилом п.3 ч.1 ст. 176 ЦПК України (ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців), що суперечить п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України.
Недотримання обов`язкових вимог до змісту позову є перешкодою до відкриття провадження у справі.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин, суд приходить до висновку, про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону.
На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-
п о с т а н о в и л а:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, - залишити без руху.
Надати можливість позивачці виправити недоліки в строк не більше ніж десять днів з дня отримання позивачкою ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К. Ю. Рязанова