Справа № 465/7689/19 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1712/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Крайник Н.П.,

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_1 Шпунта М.С., представника Акціонерного товариства «Мегабанк» - Кульбій- Кухар Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії,

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство «Мегабанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №38-902-170-К в розмірі 84498,25 грн, з яких: 49963,92 грн заборгованість за кредитом; 14548,76 грн нараховані та несплачені відсотки; 19985,57 грн штраф за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги покликався на те, що між позивачем та відповідачем 26.06.2017 було укладено договір №38-902-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії, згідно з яким, позивач виконав свої обов`язки перед відповідачем, а саме відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_1 , видав платіжну картку міжнародної платіжної системи та здійснив перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідачу в межах ліміту кредитної лінії, що підтверджується випискою з особового рахунку № НОМЕР_1 за період з 26.06.2017 р. по 06.11.2019.

Проте відповідач умов договору не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість по сплаті кредиту.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2020 року позов Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за договором №38-902-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії від 26.06.2017 у розмірі 84 498, 25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» судові витрати у розмірі 1921 грн.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що сума заявлених до стягнення відсотків у розмірі 14 548,76 грн є безпідставною та необґрунтованою, що залишено поза увагою суду. Вказує на те що, 28.08.2018 перенісши усю суму заборгованості за кредитом на рахунок простроченої та пред`явивши 12.09.2018 до відповідача вимогу, в якій позивач виставив вимогу достроково повернути усю суму кредиту, банк односторонньо змінив строк кредитування та із цієї дати втратив право нараховувати відсотки за користування кредитом. Таким чином, заявлені позовні вимоги та оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача відсотків за період починаючи з 28.08.2018 не грунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Також, вважає, що матеріали справи та оскаржуване рішення не містять обґрунтованого, деталізованого розрахунку заявлених до стягнення відсотків.Стверджує, що вимога про стягнення штрафу заявлена поза межами позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у відзиві та додатковому клопотанні та не підлягали задоволенню. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

02.10.2020 позивач АТ «Мегабанк» подав відзив на апеляційну скаргу відповідача.

Позивач наголошує, що оскаржуване рішення суду є законним і обґрунтованим, повністю відповідає завданню цивільного судочинства.

Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає не повністю.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ч.1 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною другою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією із підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) частина 1 ст. 610 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом встановлено, що 26 червня 2017 між позивачем та відповідачем укладено договір №38-902-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вищевказаного договору.

Відповідно до п.1.1. Договору, Позивач відкриває Відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні, на підставі отриманої від Клієнта заяви-Анкети встановленого зразка, видає платіжну картку міжнародної платіжної системи, здійснює обслуговування картрахунку клієнта та надає кредитні кошти в сумі на умовах визначених договором.

У пункті 1.2. Договору встановлено, що Банк зобов`язується приймати та розраховувати на Картрахунок, відкритий Відповідачу, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Відповідача про перерахування і видачу відповідних сум з Картрахунку та проведення інших операцій за цим рахунком, з урахуванням встановленого ліміту кредитної лінії, відповідно до законодавства України.

Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, а саме п.п. 1.1., 1.2. Договору, відкривши Відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 , видавши платіжну картку міжнародної платіжної системи та здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Відповідача в межа ліміту кредитної лінії, що підтверджується виписками з особового рахунку № НОМЕР_1 за період з 26.06.2017 по 06.11.2019, відкритим Відповідачу у Позивача.

Згідно з п. 4.5. Договору, Банк нараховує проценти на залишок коштів на Картрахунку та у разі виникнення заборгованості на суму використаного ліміту овердрафту/кредитної лінії або на суму несанкціонованого овердрафту згідно з тарифами Банку.

Згідно з п. 4.6. Договору, сплата поточних платежів передбачених Тарифами та цим Договором, а також погашення несанкціонованого овердрафту (заборгованості яка виникла понад залишок коштів на картрахунку і понад ліміту овердрафту/кредитної лінії перед Банком) з картрахунком відповідача або заборгованості, що виникла перед Банком, здійснюють автоматично при будь-якому надходженні коштів на Картрахунок Відповідача.

Відповідно до п. 2.2. Договору, відповідач зобов`язався здійснити кінцеве погашення заборгованості за овердрафтом/кредитною лінією перед позивачем в строк до 10-00 години 25.06.2020.

Відповідно до п.3.1.1 Договору, Клієнт зобов`язується на умовах, визначених договором повністю повернути кредитні кошти, сплатити передбачені договором проценти, неустойку, при використанні ліміту кредитної лінії мінімальний обов`язковий платіж, та інші платежі, здійснювати погашення несанкціонованого овердрафту.

У матеріалах справи наявний додаток № 1 до договору № 38-902-170-К тарифний пакет «Кредитна карта», в якому викладені умови користування кредитною карткою.

В п. 4.6 додатку № 1 до договору № 38-902-170-К тарифний пакет «Кредитна карта», визначено, що у разі порушення строків сплати обов`язкового мінімального платежу (в тому числі не сплати в повному обсязі) більше ніж на 90 календарних днів поспіль, % від суми використаного ліміту відповідач сплачує штраф у розмірі 40% від суми використаного кредиту .

Цей додаток до кредитного договору № 1, як і сам кредитний договір № 38-902-170-К, підписаний відповідачем. Відтак, відповідач був обізнаний про умови отримання та повернення кредитних коштів в АТ «Мегабанк».

Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Позичальник ОСОБА_1 належним чином умови Кредитного договору щодо повернення наданого кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість.

У зв`язку з цим, 12.09.2018 АТ «Мегабанк» було направлено позичальнику вимогу, згідно якої, АТ «Мегабанк» вимагав у ОСОБА_1 відновити порушені права Банку та протягом семи календарних днів: сплатити прострочену заборгованість за кредитом наданим відповідно до Кредитного договору в сумі 49 963,92 грн, несплачені проценти за користування коштами отриманими за договором, на загальну суму 14 490,52 грн, штраф за несвоєчасне погашення кредиту і відсотків в сумі 19 985,57 грн.

Таким чином, строк дії договору позивачем було змінено на 28.09.2018.

Згідно п. 4.7 додатку № 1 до договору № 38-902-170-К тарифний пакет «Кредитна карта», визначено, що відсоткова ставка за користування кредитом у прострочений термін погашення (після закінчення терміну дії договору) становить 0,1% річних.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Разом з цим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги щодо стягнення штрафу з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження у справі від 03.02.2020 відповідач отримав 10.04.2021, а 27.04.2020 ( у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі) скерував відзив на позовну заяву, у якому відповідачем також було заявлено про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Банк 12.09.2018 пред`явив до позичальника вимогу про дострокове погашення кредиту, таким чином змінив строк виконання основного зобов`язання. Позов було подано 27 грудня 2019, а тому спеціальна позовна давність, яка застосовується до вимог про стягнення штрафу сплинула до вересня 2019 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду першої інстанції змінює в частині задоволення позовних вимог АТ «Мегабанк» про стягнення заборгованості та ухвалює в цій частині нове рішення про стягнення суми заборгованості за кредитом (49 963,92 грн) та суми нарахованих та несплачених відсотків (14 548,76 грн).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відтак з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1466,65 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2020 року в частині задоволення позову змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за договором №38-902-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії від 26.06.2017 у розмірі 64 512,68 грн.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2020 року в частині стягнення судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» судові витрати у розмірі 1 466,65 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:27.08.2021

Головуючий

Судді