Справа № 750/2132/21
Провадження № 2/750/929/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2021 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
суддіСупруна О.П.,
секретар за участюДяченко К.О., позивача, представника позивача - адвоката Шевченка О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №750/2132/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
01 березня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шевченко О.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:
- cтягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 56 009,00 грн збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири, що трапилося 03 січня 2021 року;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, що трапилося 03 січня 2021 року.
Ухвалою судді від 09 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 23.03.2021.
23.03.2021 розгляд справи відкладено на 13.04.2021, у зв`язку з неявкою відповідача.
У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили задовольнити.
Відповідач до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи оповіщена у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомила, відзиву не подала.
За письмовою згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України).
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено, що 02 грудня 2013 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Відповідні відомості було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у передбаченому законом порядку. Вказаний об`єкт нерухомості використовується ОСОБА_1 для постійного проживання разом із її чоловіком ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4 (а.с. 9-10, 11).
Власником квартири АДРЕСА_2 , розташованої на п`ятому поверсі даного будинку, є ОСОБА_2 (а.с. 36).
Частиною першою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно статті 379 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Відповідно до статті 150 Житлового кодексу УРСР вказує, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Водночас, частинами першою та другою статті 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Частинами четвертою та п`ятою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 151 Житлового кодексу УРСР покладає на громадян, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР.
Абзацом 5 пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №?572, передбачено, що власник зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.
03 січня 2021 року стався порив шлангу холодного водопостачання на кухні належної відповідачці квартири, внаслідок чого трапилося залиття квартири позивачки, розташованої поверхом нижче. В результаті даної події вода потрапила на стелю, стіни, підлогу, меблі, ламінат та килимове покриття, побутову техніку у квартирі позивачки, що призвело до заподіяння останній істотної майнової шкоди.
Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №?76, передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт.
04 січня 2021 року комісією у складі інженера ВТВ ОЖБК м. Чернігова ОСОБА_7, майстра ОЖБК ОСОБА_5 та слюсаря аварійної служби ОЖБК м. Чернігова ОСОБА_6 , за присутності позивачки, було складено акт №368 про залиття належної ОСОБА_1 квартири, причиною якого був порив шлангу ХВП на кухні в кв. 88 (а.с. 14).
Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі визначено в якості однієї із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
За приписами частин 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (частина 3 статті 386 ЦК України).
Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала . Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Як убачається з квитанції до прибуткового касового ордера № 51 від 15.01.2021, за вказаний висновок позивач сплатила 2 000,00 грн (а.с. 16).
Враховуючи вимоги закону, обставини справи та надані позивачем докази, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.
Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При визначенні розміру моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , окрім звичайних за подібних обставин моральних страждань та переживань, що об`єктивно викликаються у будь-якої людини пошкодженням належного їй майна та необхідністю термінової заміни або відновлення останнього, судом враховується також і та обставина, що позивачем та її чоловіком, які є військовослужбовцями, було заздалегідь заплановано щорічну відпустку на січень 2021 року, проте внаслідок залиття квартири позивач, замість використання права на відпочинок, була вимушена повністю витратити відповідний період вільного від роботи часу на усунення наслідків залиття її квартири, збір та підготовку документів для майбутнього судового провадження.
З огляду на характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, достатньою грошовою компенсацією завданої позивачеві моральної шкоди суд вважає суму 7 000,00 гривень.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення.
Правничу допомогу позивачеві надавав адвокат Шевченко О.А. на підставі договору про надання правничої допомоги від 05.02.2021 № 4/21, відповідно до пункту 4.2 якого послуги, надані адвокатом, оплачуються клієнтом у строк 30 календарних днів з дати підписання сторонами відповідного акта приймання-передачі наданих послуг (підписаний 13.04.2021).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19).
Згідно акта приймання-передачі наданих послуг № 1 від 13.04.2021 вартість однієї години роботи адвоката становить 1 000 грн. Відтак, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на участь у судових засіданнях (21 хв.), витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню в сумі 4 176,00 грн., пропорційно до розміру задоволених вимог (96%).
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (96%).
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 289, 352-354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 56 009,00 грн (п`ятдесят шість тисяч дев`ять гривень 00 копійок) у відшкодування збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири 03 січня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 000,00 грн (сім тисяч гривень 00 копійок) у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири 03 січня 2021 року.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 050,88 грн (три тисячі п`ятдесят гривень 88 копійок) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 176,00 грн (чотири тисячі сто сімдесят шість гривень 00 копійок) у відшкодування витрат по оплаті правничої допомоги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.
Повне рішення складене 15.04.2021.
Суддя