Справа № 459/361/21
Провадження № 2/459/421/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосад М.Д.

з участю: секретаря судових засідань Канюки В.Р.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Червонограді цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

03.02.2021 представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 59803,61 грн. заборгованості за кредитним договором та 2 102 грн. судового збору. В обґрунтування позову послався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.08.2005 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте умов укладеного договору належним чином не виконав. У зв`язку з цим утворилася заборгованість за кредитом. Також стверджує, що при підписанні анкети-заяви відповідач ознайомився та погодилася із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які разом становлять між ними договір про надання банківських послуг.

Ухвалою від 08.02.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 09.04.2021 з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача подав разом із позовною заявою письмове клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні та за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує.

02.03.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву. Вказав, що борг не визнає. Зазначив, що він підписав договір заяву про отримання кредитної картки з фіксованим кредитним лімітом 2000 грн.. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки та кредитний ліміт було збільшено банком в односторонньому порядку без його письмової згоди. Крім того вважає , що немає підтверджень, що саме ці Тарифи банку та Умови та правила надання банківських послуг, які долучені до позовної заяви, були розміщені на сайті і що він з ними був ознайомлений. Вказав, що правила надання банківських послуг не є складовою кредитного договору.

09.04.2021 в судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву. Просив відмовити в позові.

У відповідності положень ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

05.08.2005 сторони уклали кредитний договір у вигляді заяви-анкети, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до кредитного ліміту у розмірі 28000 грн..

У вказаній вище заяві-анкеті зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

До кредитного договору позивач додав: 1) витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; 2) витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на сайті https://privatbank.ua. При цьому, позивач стверджує, що вони є невід`ємними частинами спірного договору.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача станом на 13.12.2020 становить 72305,14 грн. та складається із: 59803,61 грн. заборгованості за тілом кредиту; та 12501,53 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України.

Представник позивача у позові просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 59803,61 грн., що є сумою заборгованості за простроченим тілом кредиту.

У заяві позичальника процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач а та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «Приватбанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Разом з цим, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «Приватбанку», що містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Вище викладені висновки й міркування відповідають позиції Великої Палат Верховного Суду, що викладена у постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

У даній справі відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримав вимог законодавства про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Тому суд погоджується із викладеними у відзиві відповідача обґрунтуваннями щодо відсутності підтверджень, що саме ці Тарифи банку та Умови та правила надання банківських послуг, які долучені до позовної заяви, були розміщені на сайті і що він з ними був ознайомлений, а також що додані до позовної заяви правила надання банківських послуг не є складовою кредитного договору.

Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за тілом кредиту.

Доводи відповідача про те, що банк самовільно збільшив кредитний ліміт без його згоди, суд не приймає до уваги, так як такі спростовуються випискою по спірному договору, згідно із якою відповідач користувався кредитними коштами і був обізнаний про розмір кредитного ліміту. Із заявою про закриття кредитного рахунку чи зменшення кредитного ліміту до банку не звертався.

Підписавши анкету-заяву між сторонами відповідно до ст.634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

За таких обставин та міркувань суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту, а саме заборгованість за тілом кредиту 59803,61 грн.. Заборгованості за відсотками банк не просить стягнути з відповідача у позовних вимогах.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 102,00 грн..

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (, вул.Грушевського,1д, м.Київ, 01001) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту у сумі 59803,61 грн., за кредитним договором № б/н від 05.08.2005.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» 2270 грн. сплаченого судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.04.2021

Суддя: М. Д. Новосад