Справа № 595/958/21
Провадження № 2/595/353/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2021

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

з участю секретаря судового засідання Присташа П.Р.

представника позивача - адвоката Пасічника А.З.

представника відповідача - адвоката Сверлик О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бучач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Пасічник А.З., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовує тим, що з 24.10.2003 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду від 16.12.2009 (справа №2-513 (2009) розірвано. Відповідач не цікавиться дітьми і не підтримує матеріально, утримує дітей та опікується ними лише вона. Раніше вона вже зверталась із даною вимогою до суду, проте ухвалою Бучацького районного суду від 29.04.2021 їй відмовлено у видачі судового наказу, оскільки доданими до заяви документами не було доведено, що діти проживають тільки із нею, так як згідно довідки про склад сім`ї і вона, і відповідач зареєстровані за однією адресою (справа №595/572/21). Діти проживають та навчаються разом із нею в Італії. Вони усі зареєстровані за однією адресою, але фактично вже давно не проживають за місцем реєстрації, що підтверджується актом опитування свідків від 30.09.2020. За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

03 серпня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 позовні вимоги визнає частковота згідний сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, встановленому статтею 182 Сімейного Кодексу України, а саме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становитиме 1255 грн. Вважає, що заявлений до стягнення розмір аліментів (1/3 частина всіх доходів) поставить його в скрутне матеріальне становище. Крім того зазначає, що 11.10.2011 він одружився вдруге з ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбу в них народився син ОСОБА_6 . Оскільки права дітей є рівними, то утримання дітей від попереднього шлюбу жодним чином не може здійснюватися за рахунок погіршення утримання дитини, народженої у другому шлюбі (сина ОСОБА_6 ). У зв`язку з цим вважає, що наведені обставини повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

10 серпня 2021 року відповідач ОСОБА_2 подав до канцелярії суду пояснення по суті позову, згідно яких зазначає, що після розлучення з позивачкою вони домовились про те, що він надає їй дозвіл на виїзд їхніх неповнолітніх дітей за межі України - до Португалії, до її на той час співмешканця ОСОБА_7 , а вона не буде звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. З 17.06.2009 їхні діти проживали зі своєю матір`ю та її співмешканцем, якого вона примусила називати «татом», пояснивши при цьому дітям, що їй з ним жити і вони повинні його так називати. Впродовж трьох років вони всі проживали в Португалії і йому відомо, що в останні дні перебування за кордоном співмешканець позивачки збиткував над нею та їхніми дітьми, і вони змушені були втікати від нього. Коли діти приїхали в Україну, він зі своєю теперішньою дружиною ОСОБА_8 забрав їх до себе в м. Бучач, де на той час проживав. Потім вони з дітьми поїхали в Тернопіль, де дітям купляв одяг, взуття та все необхідне для навчання в школі. Спільних дітей фактично виховала їхня бабуся - його мати - ОСОБА_9 . Після повернення з Португалії, діти разом зі своєю матір`ю, проживали в с. Дуліби Чортківського району, де відвідували школу та перебували під опікою бабусі. На даний час діти проживають разом зі своєю матір`ю - позивачкою по справі - в Італії, там же і навчаються. Відповідач зі своєю сім`єю проживає у Польщі. Вказує, що через економічну кризу, яка була спричинена пандемією коронавірусу, його матеріальне становище бажає бути кращим. У разі покращення його матеріального стану він зможе сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей від першого шлюбу у збільшеному розмірі, ніж просив у відзиві на позовну заяву.

Сторони в судове засідання не прибули.

Представник позивача - адвокат Пасічник А.З. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у позові, додатково зазначив, що розмір аліментів, який просить позивач стягувати з відповідача, є фактично мінімальним та передбачений законом, відповідач же не навів жодних обставин, які б були підставою для зменшення передбаченого законом розміру аліментів на двох дітей. Посилання відповідача на скрутне матеріальне становище не підтверджене жодним доказом. Крім того, зазначає, що народження дитина у другому шлюбу не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Представник відповідача - адвокат Свердлик О.В. у судовому засіданні проти позову заперечила із підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та просила зменшити розмір аліментів, який просить стягувати з відповідача позивач на утримання двох дітей до 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та зазначила, що в разі покращення його матеріального становища такий зможе сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Суд врахувавши позицію сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 24 жовтня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №102, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2009 року (справа № 2-513 (2009р.) розірвано. Дітей залишено на вихованні позивачки.

У шлюбі в сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області 17 вересня 2004 року, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області України, 13 квітня 2006 року).

Згідно довідки про склад сім`ї №15 від 01.04.2021, виданої Бучацькою міською радою Чорктівського району Тернопільської області, за адресою: АДРЕСА_1 числяться зареєстрованими: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстровані за даною адресою, але не проживають з 17 червня 2009 року і по даний час (підстава: акт опитування свідків від 30.09.2020).

Як вбачається з довідки №231 від 30.09.2020, виданої Бучацькою міською радою Бучацького району Тернопільської області, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , невістка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , невістка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів справи слідує, що позивач зверталась до Бучацького районного суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу, однак згідно ухвали Бучацького районного суду від 29 квітня 2021 року (справа №595/572/21) ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що із заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення у заявниці ОСОБА_1 права грошової вимоги про стягнення аліментів із ОСОБА_2 , оскільки з довідки, яка була долучена до матеріалів справи встановлено, що діти зареєстровані за однією адресою разом із батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В судовому засіданні встановлено та підтверджено представниками сторін, що діти сторін ОСОБА_11 , 2004 р.н., та ОСОБА_12 , 2006 р.н., проживають разом із позивачем ОСОБА_1 в Італії.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Судом встановлено, що домовленості щодо участі у витратах на утримання дітей між сторонами не досягнуто.

За відсутністю домовленості між батьками щодо участі в утриманні дитини той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів (ст. 181 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За змістом п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Аналогічні приписи містяться в ч.5 ст.183 СК України.

Частиною 2 статті 161 ЦПК України передбачено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, погоджується сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що на даний час він проживає у Республіці Польща разом із сім`єю, де у нього народилась дитина, син ОСОБА_6 , який перебуває на його утриманні, що підтверджує наступним.

Так, 11 жовтня 2011 року відповідач ОСОБА_2 одружився вдруге з ОСОБА_5 (прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 ), про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області 11 жовтня 2011 року.

За даними копії акту про народження НОМЕР_3 , виданого Управлінням запису актів цивільного стану Вроцлав, Нижньосілезьке воєводство (маркування акту: 0264011/00/АU/2020/559246, дата складання: 13.01.2020, місце складання: ОСОБА_14 ), перекладеного з польської мови на українську перекладачем Свитак Н.А., справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Чікало Н.М., ОСОБА_15 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 у м. Вроцлав Польща, батьками зазначені ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , матір`ю ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідач як у відзиві на позов, так і поясненні по суті позову не зазначає про те, що бере участь в утриманні дітей від першого шлюбу, єдине на що посилається, це те, що після того, як діти приїхали з Португалії в Україну, він забрав їх до себе та поїхав з ними в м. Тернопіль, де купив одяг, взуття та все необхідне для навчання у школі, проте не зазначив коли саме це мало місце та не надав суду жодного доказу на підтвердження такого.

Отже, відповідачем не надано належних доказів матеріальної участі в утриманні дітей.

Крім того, відповідач у поясненні по суті позову зазначає про те, що після розірвання шлюбу з позивачкою по справі вони домовились, що він надає їй дозвіл на виїзд їх неповнолітніх дітей за межі України - до Португалії, а позивачка не буде звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Проте така домовленість свідчить про використання одного з батьків, а саме відповідача, права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон як інструменту впливу у відносинах між колишнім подружжям та жодним чином не свідчить про домовленість між подружжям про участь відповідача в утриманні дітей.

В судовому засіданні встановлено та не спростовано відповідачем, що діти сторін ОСОБА_3 , 2004 р.н., та ОСОБА_4 , 2006 р.н., які проживають з позивачкою ОСОБА_1 в Італії, перебувають на її утриманні.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України "Пpo Державний бюджет на 2021 рік", встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 01 липня 2021 року - 2510 гривень.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживають з позивачкою ОСОБА_1 в Республіці Італія та перебувають на її утриманні.

Також суд враховує матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , який не надав суду відомостей щодо свого працевлаштування та розміру доходів, зазначив лише про те, що його матеріальний стан бажає бути кращим. Проте відповідач є особою працездатного віку, відомостей, які б свідчили про обмеження його фізичної діяльності суду не надано, а тому має об`єктивну можливість працювати та утримувати на належному рівні спільних з позивачем дітей.

Крім того, суд враховує наявність у платника аліментів іншої дитини, сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, які просить стягувати з відповідача позивач, а саме 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, оскільки сам факт наявності у відповідача дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20.

Інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів відповідачем не доведено і судом не встановлено.

Слід зазначити, що виховання дітей одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.

Таким чином, розмір аліментів, який просить стягувати позивач, відповідає вимогам сімейного законодавства, а стягнення його у зменшеному розмірі у зв`язку з тим, що відповідач має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без підтвердження його незадовільного матеріального становища, не буде спрямоване на належне забезпечення дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та суперечитиме їхнім інтересам.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 , може виконувати обов`язки по утриманню дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивачка, а саме однієї третини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає до стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 161, 258-268, 273, 274, 279, 352-355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статями 180-184 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 02 липня 2021 до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) грн судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів через Бучацький районний суд до Тернопільського апеляційного суду з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 серпня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: І. І. Тхорик