Провадження № 2/643/360/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2021 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді -Майстренко О.М., при секретарі судових засідань - Сілаєвій Е.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 заборгованість за Договором № 26/16 про добровільне відшкодування шкоди завданої майну в результаті ДТП від 13.02.2017 року у розмірі 118 000 (сто вісімнадцять тисяч ) гривен 00 копійок та судові витрати у розмірі 1180,00 гривен .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач отримав у користування на підставі довіреності № НАР 059958 від ОСОБА_3 автомобіль марки ЗАЗ ТF 698К, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований ВРЕР №1 ГУ МВСУ Харків 20.12.2012 року. Строк дії довіреності - на сім років, до 19.08.2022 року. Наведеною Довіреністю передбачені права на користування та розпоряджання (продаж, обмін, передача в оренду, позичку, передача в заставу в забезпечення власних зобов`язань) автомобілем марки ЗАЗ ТF698К, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків 20.12.2012 року. Також у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди, чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобом, під час експлуатації автомобіля як джерела підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде потреба, угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати чи сплачувати по таким угодам грошові суми у розмірах згідно із калькуляціями, або за домовленістю.

09.04.2015 року між позивачам ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір Оренди автотранспортного засобу (автомобіля) № 8753/0904 від 09.04.2015 року. Факт передачі вищезазначеного автомобіля підтверджується Актом приймання-передачі автомобіля до договору оренди № 8753/0904 від 09.04.2015 року.

16.08.2015 року о 02:40 годині ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 124., та ч. 4 ст. 122 КУпАП., а саме в м. Харкові по проспекту Постишева, керував автомобілем НОМЕР_3 , порушивши вимогн п.п. 2.10, 12.1 ПДР України, не обрав безпечної швидкості руху, у наслідок чого скоїв наїзд на перешкоду, після чого з місця ДТП зник.

Постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 02.10.2015 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень ,передбачених ч.1 ст.124 , ч.1 ст.122-4 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу.

Згідно п. 4.1.8 Договору оренди Орендатор зобов`язується терміново і негайно повідомляти орендодавця про погіршення технічного стану автомобіля - по телефону ,смс або по електронній пошті ,які зазначені у договорі. Відповідач зник з місця ДТП, про факт настання ДТП позивача повідомили співробітники правоохоронних органів.

Відповідно до п. 6.2.5. Договору оренди Орендар несе наступну відповідатьність за цим договором - у випадку знищення автомобіля або пошкодження автомобіля за яких його відновлювальний ремонт буде складати 20% та більше відсотків від його залишкової вартості погодженої сторонами в п. 1.6 цього договору, Орендар сплачує Орендодавцю повну залишкову вартість автомобіля. Пунктом 1.6 Договору оренди було зазначено вартість автомобіля, що складає 150 000,00 гривень.

Після проведення переговорів між позивачем та ОСОБА_2 , відповідач визнав свою вину та запропонував відшкодування шкоди, яку завдав внаслідок ДТП. Враховуючи наведене, з урахуванням повноважень, що були надані позивачу ОСОБА_3 за довіреністю від 19.08.2015 року, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір про відшкодування шкоди завданої майну в результаті ДТП №26/16 від 13.02.2017 року.

Згідно п. 2.1. Договору про добровільне відшкодування відповідач повинен був щомісячно вносити платіж на рахунок позивача до повного погашення боргу. Щомісячний платіж склав 2500,00 гривен. Відповідачем за договором відшкодування сплатив тільки 2 платежі, подальших платежів від відповідача не надходило Надалі ОСОБА_2 взагалі став уникати зустрічей та перестав відповідати на телефонні дзвінки.

Відповідно до п. 2.2 Договору про добровільне відшкодування передбачене право реалізації транспортного засобу ЗАЗ ТF 698К 2012 року випуску, кузов номер НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 в рахунок відшкодування шкоди, причиненого майну. Тому, 14.02.2017 року позивачем було продано транспортний засіб ЗАЗ ТF 698К 2012 року за 1000 доларів США, що еквівалентно 27 000 гривен на 14.02.2017 року. Тобто відбулася реалізація транспортного засобу в рахунок відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, як це передбачено п. 2.2 Договору відшкодування (що підтверджується додатком № 13 - Додаток № 2 до Договору про добровільне відшкодування).

Згідно Договору про добровільне відшкодування сума відшкодування становить 150 000,00 гривен. За виключенням вартості реалізації транспортного засобу (27000.00 гривен) та платежів, що були добровільно здійснені відповідачем в якості відшкодування (на суму 5000,00 гривен), відповідно заборгованість за Договором про добровільне відшкодування склала 118 000,00 гривен. Тобто відповідач деякий час виконував свої грошові зобов`язання за договором відшкодування. На вимоги щодо виконання зобов`язань за Договором про добровільне відшкодування відповідач не реагує , з часом став уникати зустрічей, а надалі взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки. 28.01.2017 року та 18.08.2017 року позивачем було адресовано відповідачу вимоги по сплаті заборгованості, що підтверджується описами до цінних листів (додаток № 14). Наведенні вимоги відповідачем до цього часу не виконані. Позивач зазначив , що відповідач порушив умови письмового Договору про добровільне відшкодування шкоди завданої майну в результаті ДТП №26/16 від 13.02.2017 року шодо своєчасного та повного повернення коштів та вважається таким, що прострочив виконання своїх грошових зобов`язань, сума заборгованості станом на дату подання заяви складає 118 000,00 гривен, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив вказану заборгованість, а також понесені судові витрати стягнути з відповідача на свою користь.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, надав відзив на позовну заяву , за змістом якого просив відмовити в задоволенні позову .

В обґрунтування заперечень на позов зазначив, що 09.04.2015 року між позивачам ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір Оренди автотранспортного засобу (автомобіля) № 8753/0904 від 09.04.2015 року. Факт передачі вище зазначеного автомобіля підтверджується Актом приймання-передачі автомобіля до договору оренди № 8753/0904 від 09.04.2015 року.

Згідно договору оренди від 09 квітня 2015 року вище зазначений автомобіль позивач оцінює в 150 000 гривен, при цьому ні яких документів ( виеновків або звіту про оцінку автомобіля ) марки ЗАЗ ТF698К, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 в договорі не має.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну щіночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Крім цього позивач зазначає, що відповідач скоїв ДТП, внаслідок чого автомобіль марки ЗАЗ ТF698К, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 отримав пошкодження, при цьому в своєму позові не наводить саме які пошкодження отримав автомобіль та вартість відновлених робіт чи складають ремонтні роботи по відновленню автомобіля більш ніж 20% від вартості зазначеного автомобіля.

Крім цього позивач в позові вказує, шо відповідно до п.2.2 Договору про добровільне відшкодування передбачено право реалізації транспортного засобу марки ЗАЗ ТF698К, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 в рахунок відшкодування шкоди, причинено майну а саме автомобілю.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціиочну діяльність в Україні», Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної іяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування становлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про цінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Також при підписанні договору добровільного відшкодування позивач обіцяв провести остаточну оцінку вартості автомобіля для продажу та надати копію звіту про цінку. Однак звіту про оцінку автомобіля від позивача відповідач не отримав. Позивач в позові зазначає, що вказаний автомобіль він продав за 27000 гривен ,однак до позову позивач не надає жодного документу в підтвердження продажу автомобіля за вказану ним суму в 27000 гривен. Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні позову .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 09.04.2015 року між позивачам ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір Оренди автотранспортного засобу (автомобіля) № 8753/0904 від 09.04.2015 року.

Факт передачі вище зазначеного автомобіля підтверджується Актом приймання-передачі автомобіля до договору оренди № 8753/0904 від 09.04.2015 року.

16.08.2015 року о 02:40 годині ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 124, та ч. 4 ст. 122 КУпАП., а саме в м. Харкові по проспекту Постишева, керував автомобілем НОМЕР_3 , порушивши вимоги п.п. 2.10, 12.1 ПДР України, не обрав безпечної швидкості руху, у наслідок чого скоїв наїзд на перешкоду, після чого з місця ДТП зник.

Постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 02.10.2015 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень,передбачених ч.1 ст.124 , ч.1 ст.122-4 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду,що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні,чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

Згідно п. 4.1.8 Договору оренди Орендатор зобов`язується терміново і негайно повідомляти орендодавця про погіршення технічного стану автомобіля - по телефону ,смс або по електронній пошті ,які зазначені у договорі

Відповідач зник з місця ДТП, про факт настання ДТП позивача повідомили співробітники правоохоронних органів.

Відповідно до п. 6.2.5. Договору оренди Орендар несе наступну відповідатьність за цим договором - у випадку знищення автомобіля або пошкодження автомобіля за яких його відновлювальний ремонт буде складати 20% та більше відсотків від його залишкової вартості погодженої сторонами в п. 1.6 цього договору, Орендар сплачує Орендодавцю повну залишкову вартість автомобіля. Пунктом 1.6 Договору оренди було зазначено вартість автомобіля, що складає 150 000,00 гривен.

Між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про відшкодування шкоди завданої майну в результаті ДТП №26/16 від 13.02.2017 року .

Згідно п. 2.1. Договору про добровільне відшкодування відповідач повинен був щомісячно вносити платіж на рахунок позивача до повного погашення боргу. Щомісячний платіж склав 2500,00 гривен.

Відповідно до п. 2.2 Договору про добровільне відшкодування передбачене право реалізації транспортного засобу ЗАЗ ТF 698К 2012 року випуску, кузов номер НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 в рахунок відшкодування шкоди, причиненого майну.

14.02.2017 року позивачем було продано транспортний засіб ЗАЗ ТF 698К 2012 року за 1000 доларів США, що еквівалентно 27 000 гривень на 14.02.2017 року. Тобто відбулася реалізація транспортного засобу в рахунок відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, як це передбачено п. 2.2 Договору відшкодування (що підтверджується додатком № 13 - Додаток № 2 до Договору про добровільне відшкодування).

Згідно Договору про добровільне відшкодування сума відшкодування становить 150 000,00 гривень. За виключенням вартості реалізації транспортного засобу (27000.00 гривень) та платежів, що були добровільно здійснені відповідачем в якості відшкодування (на суму 5000,00 і гривень), відповідно заборгованість за Договором про добровільне відшкодування склала 118 000,00 гривен.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Особливості укладення та виконання договору найму (оренди) можуть бути передбачені законом.

Згідно із ч.1 ст. 801 ЦК України, наймач транспортного засобу зобов`язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані.

У ст.803 ЦК визначені правові наслідки пошкодження транспортного засобу, відповідно до яких наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку з утратою або пошкодженням ТЗ, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч.1 ст. 804 ЦК України, наймач зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану іншій особі у зв`язку з використанням транспортного засобу, відповідно до глави 82 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням, речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Загальною юридичною підставою всіх видів юридичної відповідальності вважається порушення норми права. Фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є правопорушення як юридичний факт.

Цивільне правопорушення - це протиправна дія або бездіяльність особи, що порушує норми актів цивільного законодавства або умови договору, і з якою договір або закон пов`язують виникнення цивільно-правової відповідальності.

Поведінка особи визнається протиправною, якщо вона не відповідає вимогам права, вираженим в актах цивільного законодавства або договорі.

Згідно положень ст.11, 1166 ЦК України, підставою для виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та завданою шкодою, вини особи, яка завдала шкоду.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

У ч.2 ст.1166 ЦК передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ст.12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін у цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Аналогічна норма міститься і в ст. 81 ЦПК України, згідно якої доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що відповідачем не спростовано обставин справи, приймаючи до уваги надані позивачем письмові докази, які містять обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з його поясненнями , суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 26/16 про добровільне відшкодування шкоди завданої майну в результаті ДТП від 13.02.2017 року у розмірі 118 000 (сто вісімнадцять тисяч ) гривен 00 копійок .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1180 ,00 гривен , сплачені при поданні позову (судовий збір).

Керуючись ст. 11, 22, 526, 627, 759, 803, 804, 1166, 1192 ЦК України, ст. 12, 76 - 81, 141, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( РНОКПП : НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( РНОКПП: НОМЕР_4 ,що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) заборгованість за Договором № 26/16 про добровільне відшкодування шкоди завданої майну в результаті ДТП від 13.02.2017 року у розмірі 118 000 (сто вісімнадцять тисяч ) гривен 00 копійок та судові витрати у розмірі 1180 (одна тисяча сто вісімдесят ) гривен 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Згідно п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Майстренко О.М.