26.05.2021 Справа № 756/6361/17
Справа № 756/6361/17
Провадження 2/756/109/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договорів недійсними, витребування квартири з чужого володіння, визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договорів недійсними, витребування квартири з чужого володіння, визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначає, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_7 , якого було знайдено мертвим 01.02.2016 року за місцем його проживання у квартирі АДРЕСА_1 нарядом поліції, який прибув за її викликом, у зв`язку із тим, що до квартири намагається проникнути невідома жінка шляхом злому замків.

У подальшому з`ясувалося, що ОСОБА_7 помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2, а жінка яка намагалася проникнути до його житла, це ОСОБА_2 , яка стверджувала, що є власником цієї квартири на підставі договору дарування від 04.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Князєвою Ю.А.

За фактом смерті ОСОБА_7 та шахрайських дій щодо заволодіння належною йому на праві власності квартирою СВ Оболонського РУ ГУ НП у м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДДР за № 00192, яке наразі триває. В межах цього кримінального провадження на квартиру ухвалою слідчого судді накладено арешт, однак за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 19.05.2016 року ОСОБА_2 відчужила цю квартиру за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 , яка 28.07.2016 року відчужила її ОСОБА_4 .

Оскільки вона є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_7 , квартира АДРЕСА_1 вибула з володіння померлого поза його волею за укладеними після його смерті договорами, ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір дарування цієї квартири від 04.02.2016 року, договори купівлі-продажу квартири від 19.05.2016 року і 28.07.2016 року, застосувати наслідки недійсності правочинів, витребувати спірну квартиру у ОСОБА_4 , а також визнати за нею права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 її представник та треті особи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, просили позов задовільними, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання повторно не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому їх неявка не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Судом установлено, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_7 тобто родичкою четвертого ступеню споріднення, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є його двоюрідними племінниками, тобто родичами п`ятого ступеню споріднення, що установлено рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13.05.2016 року (т. 1 а.с. 17-21).

В провадженні СВ Оболонськього УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження за № 0001092 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 190 КК України, розпочатого, після того, як 01.02.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , за якою був зареєстрований та проживав ОСОБА_7 , виявлено неідентифікований труп чоловіка з ознаками муміфікації.

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи ДНДЕКЦ МВС України від 22.12.2016 року за № 10-579 мітотипи ОСОБА_1 та фрагменту трубчатої кістки трупа, виявленого 01.02.2016 року у квартирі АДРЕСА_1 збігаються між собою, тобто спорідненість по материнській лінії між даними особами не виключається.

Як вбачається зі змісту постанови слідчого СВ ГУ НП в м. Києві про встановлення особи трупу від 29.10.2016 року, труп особи чоловічої статі, виявлений 01.02.2016 року у квартирі АДРЕСА_1 впізнаний, як ОСОБА_7 .

Як вбачається зі змісту лікарського свідоцтва про смерть № 369 від 02.02.2016 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 , причину смерті не встановлено (т. 1 а.с. 22).

Разом з цим, 13.01.2016 року до органу приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від імені ОСОБА_7 на підставі довіреності, посвідченої 24.12.2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Князєвою Ю.А., звернулася ОСОБА_2 із заявою про безкоштовну передачу у власність в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» займаної ним квартири АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 105-115).

Розпорядженням органу приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.01.2016 року № 1703 передано у приватну власність ОСОБА_7 в порядку приватизації квартиру АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 104).

Відповідно до договору дарування від 04.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Князєвою Ю.А., ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_2 прийняла у дар квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 163).

Згідно висновку почеркознавчої експертизи ДНДЕКЦ МВС України від 10.08.2016 року за № 986/тдд, рукописний текст « ОСОБА_7 » в довіреності від 24.02.2015 року та договорі дарування від 04.02.2016 року виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою (т. 1 а.с. 30-44).

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19.02.2016 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 25-27).

19.05.2016 року ОСОБА_2 продала за договором купівлі-продажу квартири, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Холод Т.А., а ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 46, 47).

28.07.2016 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірієвою О.С. (т. 1 а.с. 178-125).

16.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 103).

Постановою державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на те, що не були подані необхідні документи, що свідчать про фактичне прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України установлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Я роз`яснено у абз. 1 та 2 та 4 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК України тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 1 ст. 25 ЦК України).

Тобто, не є вчиненим правочин правоздатність сторони, якого на момент його укладення припинилася внаслідок смерті.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено (абз. 4 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Враховуючи, що оспорений ОСОБА_1 договір дарування ОСОБА_7 спірної квартири ОСОБА_2 укладений вже після його смерті, суд дійшов висновку про те, що цей договір дарування не є вчиненим, а тому не може бути визнаний недійсним.

За встановлених обставин, ОСОБА_2 не набула права власності на спірну квартиру й відповідно не мала права на її відчуження.

При цьому, у разі подальшого відчуження майна особою, яка не має право на його відчуження, не потребується визнання наступних правочинів недійсними, а таке майно може бути витребувано від останнього набувача шляхом подання віндикаційного позову - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги позову ОСОБА_1 про визнання недійсними наступних договорів купівлі-продажу спірної квартири з застосуванням, передбачених ст. 216 ЦК України наслідків недійсності правочинів.

Проте оскільки під час розгляду справи установлено, що ОСОБА_2 не набула право власності на спірну квартиру за договором дарування від 04.02.2016 року внаслідок того, що цей правочин не є вчиненим, тобто не набула права на її відчуження, однак під час дії арешту цієї нерухомості уклала 19.05.2016 року договір купівлі-продажу цієї квартири з ОСОБА_3 , яка 28.07.2016 року уклала договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про задоволення вимоги ОСОБА_1 , як спадкоємиці ОСОБА_7 , про витребування квартири АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння підлягає державній реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за заявою заінтересованої особи.

Разом з цим, вимога позову ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 є передчасною та не може бути задоволена судом з огляду на те, що приватизація цієї нерухомості була розпочата від імені спадкодавця вже після його смерті.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договорів недійсними, витребування квартири з чужого володіння, визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) квартиру АДРЕСА_1 .

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави 908 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя