ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 квітня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8986/20

Головуючий у першій інстанції Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/325/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретар: Шапко В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про відшкодування шкоди,

дата та місце складання повного тексту рішення: 03 грудня 2020 року, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «Чернігівобленерго» в якому просив стягнути з відповідача 145 351 грн 48 коп. у відшкодування майнової шкоди та 69353 грн 80 коп. у відшкодування моральної шкоди, що завдані порушенням прав споживача та невиконанням судових рішень у період 01 травня по 28 грудня 2017 року.

Позов обґрунтовував тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2015 року зобов`язано відповідача відновити електропостачання до його будинку. Відповідач вказане рішення суду тривалий час не виконував. Така тривала, неправомірна поведінка відповідача завдала позивачеві матеріальну та моральну шкоду. Через відсутність електропостачання він був змушений витрачати значні кошти на придбання бензину для двох електрогенераторів на загальну суму 142725 грн 05 коп. і моторної оливи на суму 2400 грн. Крім того, намагаючись відновити порушені права в суді та інших органах влади витратив 153 грн 80 коп. на послуги поштового зв`язку і 72 грн 63 коп. за виготовлення копії технічної фіксації судового засідання, а всього разом 145351 грн 48 коп, які і підлягають стягненню з відповідача.

Завдану моральну шкоду мотивує тим, що у період з 01 травня по 28 грудня 2017 року він докладав значні зусилля для відновлення попереднього становища та нервував, а тому вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду за 241 день відсутності електропостачання в сумі 29 353 грн 80 коп.; за невиконання рішення суду по справі № 750/1688/15-ц у період з 01 травня по 28 грудня 2017 року відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в сумі 10 000 грн; за невиконання рішення суду від 23.10.2015 по справі № 750/5658/15-ц у період з 01 травня по 28 грудня 2017 року відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в сумі 10 000 грн; за невиконання рішення суду від 20.12.2016 по справі № 750/10116/15-ц у період з 01 травня по 28 грудня 2017 року відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в сумі 10 000 грн; за невиконання постанови АМК України від 20.11.2015 у період з 01 травня по 28 грудня 2017 року відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в сумі 10 000 грн, а всього разом у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 69353,80 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 03.12.2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 155351 грн 48 коп. у відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, а також 3620 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, а всього 158971 грн 48 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що незаконним позбавлення послуг електропостачання у період з 01 травня по 27 грудня 2017 року включно, позивачу було завдано майнову шкоду, яка підтверджується належними доказами. Вирішуючи питання розміру грошової компенсації завданої моральної шкоди суд врахував характер правопорушення, глибину та тривалість завданих позивачеві душевних страждань та виходячи з принципу розумності та виваженості дійшов висновку про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача в сумі 10 000 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Чернігівобленерго» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача 142 725,05 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо доцільності придбання такої кількості літрів пального, не наданий детальний розрахунок використання пального генераторами з врахуванням використання сонячних фотомодулів. Вказує, що позивач в якості додатків долучив 257 фіскальних чеків на 6489,02 л пального на загальну суму 152 722,10 грн, що перевищує зазначену в позові суму. Крім того, 17 долучених чеків є нечитабельними та 12 чеків повторюються на суму 5153,75 грн, а також, що до позовної заяви долучені чеки на придбання дизельного палива, але суд першої інстанції взагалі не надав жодної правової оцінки даним фактам.

Вказує, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідача на користь ОСОБА_1 в сумі 10 000 грн в рахунок заподіяної йому моральної шкоди є безпідставними, необґрунтованими, оскільки ні Законом України «Про захист прав споживачі», ні нормативними документами в сфері електроенергетики не передбачено відшкодування моральної шкоди за невідновлення електропостачання.

Особа, яка подала апеляційну скаргу не погоджується з висновком суду про відшкодування витрат на послуги Укрпошти і виготовлення копії технічної фіксації судового процесу на загальну суму 226,43 грн, оскільки вказані витрати не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а отже не підлягають задоволенню.

Також апелянт посилається на те, що адвокатом не надано доказів, що сума 3620 грн була сплачена в якості гонорару позивачем. АТ «Чернігівобленерго» вважає, що розмір відшкодування правової допомоги стягнутий з відповідача на користь позивача є неспівмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Чернігівобленерго», ОСОБА_1 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на її необґрунтованість. Вказує, що судом першої інстанції при винесенні рішення було ретельно досліджені всі докази та перевірені всі фінансові документи. Відповідач незаконно не постачав електричної енергії до його домоволодіння, що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили. Вказані дії відповідача спричинили як матеріальну шкоду так і моральні страждання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши законність рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2015 року визнано незаконними дії ПАТ «Чернігівобленерго» з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії ОСОБА_1 16.02.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано незаконними дії ПАТ «Чернігівобленерго» з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії ОСОБА_1 30.03.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ПАТ «Чернігівобленерго» відновити електропостачання ОСОБА_1 . Вказаним рішенням встановлено, що відключення від електромережі будинку ОСОБА_1 було здійснено з порушенням вимог діючого законодавства, крім того, по справі відповідачем не було доведено наявності підстав для відключення домоволодіння ОСОБА_1 від електропостачання (а.с. 21-22, том 1).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.10.2015 року, яке набрало законної сили 03.12.2015 року, визнано неправомірними дії щодо не надання ОСОБА_1 підписаного договору про користування електричного енергії та зобов`язано ПАТ «Чернігівобленерго» надати позивачу підписаний договір про користування електроенергією (а.с. 120-122, том 1).

23.10.2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова на підставі вищевказаного рішення був виданий виконавчий лист у справі №750/5658/15-ц (а.с. 123, том 1).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.12.2016 року (цивільна справа № 750/10116/16-ц), яке набрало законної сили 29.10.2018 року, визнано бездіяльність ПАТ «Чернігівобленерго» щодо не проведення контрольного огляду вузла обліку та не складення акту про збереження пломб за формою, визначеною Додатком 3 «Правил користування електричною енергією для населення» під час підготовки проекту договору про користування електричної енергією для населення №285/138 неправомірною (а.с. 177-181, том 1).

Рішенням Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.11.2015 року визнано, що дії відповідача з безпідставного припинення постачання електричної енергії до будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , 16.02.2015 року у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з постачання електроенергії за регульованим тарифом у межах власних мереж, що призвели до ущемлення інтересів споживача, які були б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку та визнано дії ПАТ «Чернігівобленерго» щодо безпідставного припинення постачання електричної енергії до будинку ОСОБА_1 30.03.2015 року зловживання монопольним становищем на ринку послуг з постачання електроенергії та накладено штраф на користь держави (а.с. 136-139, том 1).

Згідно з актом розмежування балансової належності електромереж фактично підключення постачання електроенергії до будинку ОСОБА_1 відбулося лише 28.12.2017 року (а.с. 101-102, том 1).

Звертаючись з вказаним позовом ОСОБА_1 зазначав, що оскільки АТ «Чернігівобленерго» не відновило електропостачання до його будинку, він був змушений придбати для забезпечення на 241 день роботи бензинового генератора «КІПОР» та бензинового генератора «ФОРТЕ» 6 362,24 літрів бензину на суму 142725,05 грн, що підтверджується оригіналами фіскальних чеків (а.с.44-64, том 1) та 10 літрів моторної оливи на суму 2400 грн, згідно товарних чеків № 919 від 19.08.2017 року та № 1021 від 21.11.2017 року (а.с.99, том 1).

Згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Аналізуючи докази у їх сукупності та фактичні обставини справи, які підтверджують факт незаконного відключення будинку ОСОБА_1 від електропостачання, що призвело до порушення його прав, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в розмірі, який підтверджено належними доказами, а саме, коштів для придбання бензину та моторного масла на загальну суму 145 125,05 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо доцільності придбання такої кількості літрів пального, оскільки 17 долучених чеків є взагалі нечитабельними, та 12 чеків повторюються, на суму 5153,75 грн. та крім того, що судом першої інстанції взагалі не надано жодної правової оцінки даним фактам, що на думку відповідача, свідчить про безпідставність стягнення матеріальної шкоди, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки факт заподіяння реальних збитків ОСОБА_1 внаслідок тривалого відключення його домоволодіння від постачання електричної енергії дійсно мав місце, а тому права позивача, як споживача послуг підлягають захисту.

Крім того, перевіряючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційним судом не встановлено обставин, що подані позивачем фіскальні чеки (а.с. 44-64, том 1) до позовної заяви містять повторювання чи нечитабельність, як було зазначено в апеляційній скарзі та відображено представником відповідача в таблиці на а.с. 202-210, том 1, яка була подана до суду першої інстанції. Вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Відповідачем не надано належних та достатніх у розумінні положень статей 77, 80 ЦПК України доказів на спростування вищезазначених доводів.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не співпадають з долученими фіскальними чеками, а саме в паспорті електрогенераторів відсутні відомості про можливість заправки генератора дизельним паливом, проте до позовної заяви долучені чеки на придбання дизельного палива, заслуговують на увагу і при перевірці доказів і визначенні правильності розрахунку дані чеки апеляційним судом не враховуються.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановивши, що відповідач, не зважаючи на рішення суду, яким було визнано неправомірною бездіяльність ПАТ «Чернігівобленерго» щодо безпідставного припинення постачання електричної енергії, ОСОБА_1 його не відновив, що в свою чергу стало наслідком заподіяння останньому моральних страждань і визнання за ним права на відшкодування моральної шкоди з зазначених підстав.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розмір морального відшкодування, яке підлягає стягненню з АТ «Чернігівобленерго» на користь позивача ОСОБА_1 , з врахуванням вищезазначених встановлених фактичних обставин справи, та виходячи із засад виваженості, розумності, добросовісності, справедливості, становить саме 10 000 грн.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги АТ «Чернігівобленерго» в цій частині не спростовують обґрунтованості висновку рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 10 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Доводи АТ «Чернігівобленерго» про те, що адвокатом не подано доказів, що сума 3620 грн була фактично сплачена в якості гонорару позивачем та що розмір відшкодування правової допомоги стягнутий з відповідача на користь позивача є неспівмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, оскільки справа адвокатом не вивчалась, не досліджувались документи, при цьому позовна заява, заперечення на відзив, клопотання були написані особисто позивачем, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги приписи статей 137, 141 ЦПК України, статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Крім того, ВС КАС у постанові від 21.01.2021 р. у справі № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, докази оплати послуг адвоката подавати не обов`язково.

У постанові від 16.04.2020 р. у справі № 727/4597/19 ВС КАС зробив висновок, що законодавство України не встановлює відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат під час сплати клієнтом послуг, а також не встановлює форму такого документа. Зважаючи на той факт, що відкриття власного рахунка не є обов`язком адвоката, Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанцію, довідку тощо), який підтверджуватиме факт отримання коштів від клієнта.

Разом з тим, враховуючи частково доводи апеляційної скарги відповідача, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру стягнення матеріальної шкоди, відмовивши у задоволенні вимог позивача щодо стягнення витрат на послуги Укрпошти та витрат на виготовлення копії технічної фіксації судового процесу, а всього разом на суму 226 грн 43 коп.

У поясненнях, які були надані апеляційному суду, ОСОБА_1 зазначав, що ним були понесені витрати на відправлення процесуальних документів Укрпоштою, та на виготовлення копії технічної фіксації судового процесу на загальну суму 226 грн 43 коп. у цивільних справах №750/28/20, №750/13419/18, які вже розглянуті. До цього часу вказані витрати йому відшкодовано не було, відповідні фіскальні чеки знаходяться у цій справі №750/8986/20 на а.с. 114,116, 100, том 1.

Вказував, що в результаті неправомірних дій і бездіяльності АТ «Чернігіобленерго» він був змушений понести вказані витрати, які йому не були відшкодовані, а тому вони підлягають стягненню з відповідача.

У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 462/6473/16-ц за провадженням № 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 489/5045/18 за провадженням № 14-191 цс 19).

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про те, що понесені витрати на послуги Укрпошти та виготовлення копії технічної фіксації судового процесу є реальними збитками, адже вказані витрати не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України, що узгоджується з висновком КЦС ВС у постанові від 27.03.2019 року у справі №227/5793/15-ц (провадження №61-36097св18).

Відповідно до приписів ч.1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представляла адвокат Роговець В.Д. на підставі договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 01.02.2021 року (а.с.80, том 2), ордеру на надання правової допомоги серія ЧН №109487 від 24.02.2021 року (а.с.67, том 2).

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до матеріалів справи надано квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 01.02.2021 року про оплату ОСОБА_1 послуг за надання правничої допомоги, згідно договору від 01.02.2021 року в сумі 3 000 грн. (а.с.81, том 2), а також детальний розрахунок витрат часу адвоката Роговець В.Д. по даній цивільній справі (а.с.82, том 2).

На підставі наведеного, приймаючи до уваги приписи статей 137, 141 ЦПК України, а також клопотання представника відповідача про зменшення суми витрат на оплату правничої допомоги адвоката Роговець В.Д., у зв`язку з їх неспівмірністю, апеляційний суд, з врахуванням засад виваженості, розумності, добросовісності, справедливості дійшов висновку, що з АТ «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 2 000 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу АТ «Чернігівобленерго» необхідно задовольнити частково. Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03.12.2020 року змінити в частині розміру відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, стягнувши з АТ «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 155125 грн 05 коп.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 грудня 2020 року залишити без змін.

Враховуючи те, що АТ «Чернігівобленерго» сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у більшому ніж потрібно розмірі, слід також повернути з державного бюджету у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, Акціонерному товариству «Чернігівобленерго» надміру сплачений судовий збір в сумі 1328 грн 78 коп.

На підставі положень статей 137,141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_1 2 000 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч. 4, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 грудня 2020 року змінити в частині відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, стягнувши з Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_1 155 125 грн 05 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Повернути з державного бюджету у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, Акціонерному товариству «Чернігівобленерго» судовий збір в сумі 1061 грн 81 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_1 2000 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2021 року.

Головуючий: Судді: