УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору, відповідно до якого позивач просив стягнути на свою користь з відповідача штраф у розмірі 250 000, 00 грн. за порушенням строку поділу земельної ділянки, передбаченого пп. 1.3. п. 1 Договору щодо поділу земельної ділянки та про встановлення сервітуту в майбутньому, який було укладено 01.03.2018 та посвідчено приватним нотаріусом КМНО Пелих Ю.В. за реєстровим № 309 та стягнути з відповідача на свою користь штраф у розмірі 250 000, 00 грн. за порушення строку укладення договору сервітуту, передбаченого пп. 3.4.6. п. 3.4. п. 3 Договору щодо поділу земельної ділянки та про встановлення сервітуту в майбутньому , який було укладено 01.03.2018 та посвідчено приватним нотаріусом КМНО Пелих Ю.В. за реєстровим № 309.

Так, за загальним правилом, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ст. 27 ЦПК України).

При цьому, згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Так, у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 646/8916/17 КЦС ВС зазначив про те, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, - це позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому всі позови у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна, повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Крім того, тлумачення словосполучення «з приводу нерухомого майна» також у своїй постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 надала Велика Палата ВС, зазначивши, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

За таких обставин, оскільки спір безпосередньо стосується прав та обов`язків, що пов`язаних з нерухомим майном, а саме виконання Договору щодо поділу земельної ділянки та про встановлення сервітуту в майбутньому, який було укладено 01.03.2018 та посвідчено приватним нотаріусом КМНО Пелих Ю.В. за реєстровим № 309, при цьому земельна ділянка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний позов необхідно пред`являти за місцезнаходженням такого майна у відповідності до ст. 30 ЦПК України.

Згідно положень п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З врахуванням наведеного, а також тієї обставини, що вказаний спір виник з приводу нерухомого майна, яке знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, суд вважає за необхідне передати зазначений позов на розгляд Голосіївському районному суду м. Києва, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого він належить.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 27, 30, 31, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору, - передати на розгляд Голосіївському районному суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Суддя: