Справа № 188/263/21
Провадження № 2/188/253/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколаєвої І.К.

з участю секретаря судового засідання Фесик Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову вказала, що спірне спадкове майно складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд (згідно технічного паспорту БТІ), розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно висновку про грошову оцінку даного майна, його ринкова вартість складає 67085,00 грн.

Спірний житловий будинок був збудований та належить на праві власності спадкодавцю - ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 01.06.1990 року на підставі рішення виконкому Петропавлівської районної ради народних депутатів. Вказаний житловий будинок і домоволодіння вцілому зареєстроване за спадкодавцем на праві власності в КП Павлоградське МБТІ та записано в реєстрову книгу за №2-229/10.

Згідно довідки КП Павлоградське МБТІ від 09.12.2020 року право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_3 станом на 20.06.1990 р., на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.06.1990 р., Петропавлівським райвиконкомом.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2021 р., право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла спадкодавець - ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть від 10.12.2019 р., серії НОМЕР_1 ), після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.06.1990 р., Петропавлівським райвиконкомом, земельної ділянки сільськогосподарського призначення та грошового вкладу в АТ "Ощадбанк".

За життя спадкодавець склала заповіт, який посвідчений Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради 11.05.2019 р., зареєстрований в реєстрі за №04, згідно з яким земельну ділянку сільськогосподарського призначення та спірний житловий будинок заповіла після смерті у власність Позивачці. Вказані обставини підтверджуються копією заповіту, а також копією Витягу зі спадкового реєстру (спадкові заповіти/договори) від 10.12.2020 р., №62845768, який сформовано на запит Другої синельниківської державної нотаріальної контори у зв`язку з заведенням спадкової справи.

Згідно з довідкою Васильківського старостинського округу виконкому Миколаївської сільської ради від 22.02.2021 р., №119, ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Разом зі спадкодавцем на дату смерті був зареєстрований її чоловік (Відповідач) - ОСОБА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , спадщину після смерті ОСОБА_4 , прийняв як спадкоємець, який проживав разом зі спадкодавцем більше 5 років та він своєчасно подав заяву про прийняття спадщини від 09.12.2020 р., поданої до Другої синельниківської державної нотаріальної контори.

Позивачка від прийняття спадщини за заповітом відмовилася, а спадщину за законом прийняла шляхом подання заяви від 09.12.2020 р., до Другої синельниківської державної нотаріальної контори, на що дав згоду у порядку ч. 2 ст. 1272 ЦК України інший спадкоємець - відповідач ОСОБА_2 , який прийняв спадщину.

Після подання вказаних заяв була заведена спадкова справа №173/2020, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.12.2020 р.

Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , відсутні, що підтверджується копіями матеріалів вказаної спадкової справи (додаються).

Спадкоємці між собою дійшли згоди, щодо поділу спадкового майна наступним чином: житловий будинок та земельну ділянку сільськогосподарського призначення успадковує Позивачка, а грошовий вклад успадковує її батько - ОСОБА_2 (Відповідач).

05.01.2021 року Позивачка звернулася до Другої синельниківської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, але вказаною нотаріальною конторою згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.01.2021 р., було відмовлено Позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок у зв`язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документа на це майно у зв`язку з його втратою.

Також нотаріус у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії роз`яснив Позивачці про право на звернення до суду для визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, Позивачка спадщину після смерті спадкодавця прийняла, але не може належно розпоряджатися даним майном у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та неможливості їх оформлення через органи нотаріату.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 263-264 ЦПК України, позивачка звернулась до суду з даним позовом з метою захисту її порушеного права.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала письмову заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, прохає позов задовольнити, справу розглянути у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій вказав, що позов визнає у повному обсязі, прохає справу розглянути у його відсутність.

Вивчивши матеріали позовної заяви суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з оглядом на наступне.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у цивільно правових відносинах урегульованих нормами цивільного права.

Стаття 4 ЦПК України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З наданих суду письмових доказів суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла спадкодавець - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 10.12.2019 р., серії НОМЕР_1 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.06.1990 р., Петропавлівським райвиконкомом, земельної ділянки сільськогосподарського призначення та грошового вкладу в АТ "Ощадбанк".

Житловий будинок був збудований та належав на праві власності спадкодавцю - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на домоволодіння, виданого 01.06.1990 року на підставі рішення виконкому Петропавлівської районної ради народних депутатів. Вказаний житловий будинок і домоволодіння в цілому зареєстроване за спадкодавцем на праві власності в КП Павлоградське МБТІ та записано в реєстрову книгу за №2-229/10. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_3 станом на 20.06.1990 р., на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.06.1990 р., Петропавлівським райвиконкомом, що підтверджується копією довідки КП Павлоградське МБТІ від 09.12.2020 року .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2021 р., право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Відповідач - ОСОБА_2 , спадщину після смерті ОСОБА_3 , прийняв як спадкоємець, який проживав разом зі спадкодавцем більше 5 років та він своєчасно подав заяву про прийняття спадщини від 09.12.2020 р., поданої до Другої синельниківської державної нотаріальної контори, що підтверджується копією відповідної заяви.

Позивачка від прийняття спадщини за заповітом відмовилася, а спадщину за законом прийняла шляхом подання заяви від 09.12.2020 р., до Другої синельниківської державної нотаріальної контори, на що дав згоду у порядку ч. 2 ст. 1272 ЦК України інший спадкоємець - відповідач ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, що підтверджується копіями відповідних заяв позивачки та відповідача.

Після подання вказаних заяв була заведена спадкова справа №173/2020, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.12.2020 р.

Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , відсутні, що підтверджується копіями матеріалів вказаної спадкової справи .

Спадкоємці між собою дійшли згоди, щодо поділу спадкового майна наступним чином: житловий будинок та земельну ділянку сільськогосподарського призначення успадковує Позивачка, а грошовий вклад успадковує її батько - ОСОБА_2 (Відповідач).

05.01.2021 року Позивачка звернулася до Другої синельниківської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, але вказаною нотаріальною конторою згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.01.2021 р., було відмовлено Позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок у зв`язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документа на це майно у зв`язку з його втратою, що підтверджується постановою нотаріуса .

Пунктом 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на час смерті була зареєстрована та постійно проживала по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою Васильківським старостинським округом виконавчого комітету Миколаївської сільської ради № 119 від 22.02.2021 року ( а.с.15).

Померлій ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності на померлу було оформлене шляхом видачі виконавчим комітетом радою народних депутатів свідоцтва від 01.06.1990 року ( а.с.22) .

Відомості про права власності на день звернення Позивачки до нотаріуса у державному реєстрі нерухомого майна відсутні, що стало причиною не надання нотаріусу належного правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок.

До серпня 1992 року оформлення права власності на ці будинки проводили органи місцевого самоврядування на основі висновку про технічний стан будинку, складений у бюро технічної інвентаризації і документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений об`єкт, відповідно до листа Держбуду від 23.03.1999 року та п. 3 постанови Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво».

Так після прийняття Верховною Радою Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ці об`єкти приймають в експлуатацію як самовільно побудовані, але відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Це означає, що правові засади прийняття в експлуатацію об`єктів, побудованих до 05.08.1992 року, відсутні.

До того ж як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася в сільській місцевості, а право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради.

В даному інформаційному листі також вказано, що суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття.

Від спадщини у вигляді житлового будинку позивач не відмовлялася, її заява подана до нотаріальної контори та відкрита спадкова справа.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази позивача, надані ним на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує з Відповідача на користь Позивача документально підтверджені судові витрати понесені нею при звернення до суду що підтверджується квитанцією АТ КБ « ПРИВАТБАНК» від 05.03.2021 року, що міститься в матеріалах справи, судові витрати в розмірі 908 грн. за сплату судового збору (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1268, 1270 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ), як спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами.

Стягнути з ОСОБА_2 ( рнокпп НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати в сумі 908 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І. К. Ніколаєва