Справа № 423/743/20
Провадження № 22-ц/810/227/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут, відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Військового інституту танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут

на ухвалу Попаснянського районного суду Луганської області від 27 січня 2021 року, постановлену Попаснянським районним судом Луганської області у складі: судді Лизенко І.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням відповідача під час проходження військової служби (навчання) у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року позивач Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що відповідач ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут з 21.07.2017 по 22.04.2019 на посаді курсанта.

22.04.2019 контракт про проходження військової служби (навчання) укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Інституту і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Інституту наказом №87 через відмову продовжувати проходження служби на офіцерських посадах. Відповідач зобов`язався відшкодувати витрати частинами на утримання в Інституті під час навчання.

У порушення вимог законодавства, не відшкодовано витрати позивача на його утримання у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача 230326,59 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання, та витрат на сплату судового збору у розмірі 3455 грн.

Ухвалою Попаснянського районного суду Луганської області від 27 січня 2021 року провадження у справі за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням відповідача під час проходження військової служби (навчання) у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут закрито на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції послався на статті 4 ,19 КАС України та дійшов висновку, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

В апеляційній скарзі Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована, тим, що згідно укладеному між сторонами контракту відповідач взяв на себе зобов`язання у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу відшкодувати Міністреству оборони України витрати, пов`язані з його утриманням у закладі, отже, спір у справі випливає з договірних правовідносин між сторонами, однією з яких є фізична особа, і регулюється правилами ЦК України, а також скаржник посилається на судову практику у справах та зазначає, що згідно ст. 3,15 Закону України «Про Збройні Сили України» фінансування Збройних Сил України, в тому числі Інституту здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і невідшкодування на користь позивача відповідачем суми витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, тягне за собою порушення економічних і оборонних інтересів держави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Законність і обґрунтованість судового рішення базується на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, і що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, перш за все цивільних, господарських та адміністративних між собою. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулює Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

За змістом частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним з видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів (частина шоста зазначеної статті).

Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі Міноборони, особа проходить військову службу, яка відповідно до зазначених норм КАС України вважається публічною службою.

Оскільки спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок зроблено у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 (провадження №11-669апп18), у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі №461/5577/15-ц (провадження №14-18цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №820/5761/15 (провадження №11-750апп18) та інших, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 липня 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У справі «Занд проти Австрії» (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]»..

З урахуванням викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Посилання скаржника на рішення судів, які ухвалені на користь військових навчальних закладів за аналогічним предметом спору, не є слушними, оскільки Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати. Вказана постанова містить саме висновок про застосування відповідної норми права, що з огляду на вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язком суду для врахування. Натомість наведені скаржником рішення є судовими рішенням у конкретних справах за певними доводами скарг.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому апеляційну скаргу Військового інституту танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут слід залишити без задоволення, а ухвалу Попаснянського районного суду Луганської області від 27 січня 2021 року- без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційнийсуд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військового інституту танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут залишити без задоволення.

Ухвалу Попаснянського районного суду Луганської області від 27 січня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 15 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді: