Справа пр. № 2/756/2430/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шлапака Р.О.,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення частки померлого спадкодавця у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Київської міської ради про визначення частки померлого спадкодавця у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності їй та її матері ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Позивач стверджувала, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері.

У встановлений строк та у визначеному законом порядку ОСОБА_1 прийняла спадщину, проте державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О. відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 , яка за життя належала на праві власності ОСОБА_2 . Відмова у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що розмір частки спадкодавця у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 не визначена.

З цих підстав ОСОБА_1 просила суд визначити, що частка померлої ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/2; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просив суд вирішити спір згідно з нормами чинного законодавства.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За договором купівлі-продажу від 21 березня 1996 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 придбали у власність квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 47, 120).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18 березня 2019 року (а. с. 110).

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 заповіту не склала, а тому спадкування після її смерті повинно здійснюватись за законом.

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 (а. с. 113). Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 виявлено не було (а. с. 96-125).

За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом подання до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, що підверджується матеріалами спадкової справи після померлої ОСОБА_2 (а. с. 109).

10 червня 2020 року позивач звернулася до державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 , що належала за життя ОСОБА_2 .

Однак постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О. від 10 червня 2020 року відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що розмір частки спадкодавця у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 не був визначений.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Ч. 1 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту договору купівлі-продажу від 21 березня 1996 року та реєстраційної посвідки від 18 квітня 1996 року, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності (а. с. 119, 120).

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" надав роз`яснення, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК) Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

З наведеного вбачається, що державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О. протиправно відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 , що за життя належала ОСОБА_2 .

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Зважаючи на те, що державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О. протиправно відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 , що за життя належала ОСОБА_2 , ефективним засобом захисту порушеного права спадкоємця ОСОБА_1 на набуття у власність майна в порядку спадкування за законом (таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням) є пред`явлення позову про визнання права власності на спадкове майно.

Верховний Суд у постановах від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18, від 28 липня 2021 року у справі № 346/5216/18 зазначив, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

З огляду на те, що у разі смерті співвласника квартири частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними, ураховуючи те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за нею у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 15, 16, 392, 370, 372, 1265, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення частки померлого спадкодавця у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук