Справа № 344/8615/17
Провадження № 22-ц/4808/519/21
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В.

за участі апелянта ОСОБА_1 ,

представника апелянта адвоката Марущака В.В.

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2021 року у складі судді Антоняка Т.М., ухвалене в м.Івано-Франківськ у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 27.12.2014 року о 14.00 год. по вул.Луговій, 10 в с.Микитинці водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи поворот праворуч, не переконався в безпеці, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Пежо, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Позивач зазначає, що згідно висновків ДАІ та постанови Івано-Франківського міського суду від 06.02.2015 року по справі 344/237/15 дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 . Згідно рахунку-фактури № СФ-000757 від 31.12.22014 року вартість відновлювального ремонту позивача становить 62 317 грн. 93 коп. Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 , як з власника джерела підвищеної небезпеки - автомобіля ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , витрати, які необхідні для відновлення первинного стану автомобіля Пежо, д.н.з. НОМЕР_2 . Крім того позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому завдана моральна шкода, оскільки позивачу та його рідним довелося пересісти у громадський транспорт, що викликало незручності у пересуванні, довелося відкласти, а від деяких відмовитись раніше запланованих зустрічей, що потребували пересування автотранспортом, за таких обставин позивач просить стягнути з відповідача 10 000 грн. моральної шкоди.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму збитків заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 62317 грн. 93 коп. та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму франшизи - 510 (п`ятсот десять) гривень; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з ПДВ у розмірі 24 621 (двадцять чотири тисячі шістсот двадцять одну гривню) 80 коп.; моральну шкоду у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 296 грн. 50 коп. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду в частині задоволених позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що позивач у повному обсязі отримав відшкодування збитків, завданих йому внаслідок ДТП. Зокрема, 06.04.2015 року страховою компанією ТОВ СтзДВ Глобус ОСОБА_2 виплачено страхове відшкодування у розмірі 15258,67 грн. Вказана сума була розрахована працівниками страхової компанії для проведення відшкодування, однак в розумінні ст.76 ЦПК України не є висновком експерта і не заміняє його.

Окрім того, апелянт вказує, що згідно квитанції від 30.06.2015 року він перерахував ОСОБА_2 1000,0 грн. добровільного відшкодування, що позивач не заперечував.

На спростування поданих позивачем письмових доказів стороною відповідача було подано лист СПД Богоніс від 08.07.2019 року про те, що згідно рахунку №21842 від 06.02.2015 року на суму 31 787,0 грн товар ОСОБА_2 не відпускався і гроші від останнього не поступали.

Згідно листа ТзОВ САГА від 29.03.2019 року позивачу надано послуги на суму 2160,28 грн в тому числі ПДВ на суму 360,03 грн, а також на суму 14678,19 грн. В тому числі ПДВ на суму 2446,39 грн. Інших доказів на підтвердження заявлених позовних вимог позивач суду не надав, як і не надав доказів оплати послуг по ремонту автомобіля чи придбання запасних частин.

Апелянт посилається на положення ст.1194 ЦК України, а також на те, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ТОВ СтзДВ Глобус, страхова сума становить 50 000,0 грн, а франшиза 510,0 грн., тому апелянт вважає, що розмір збитків не перевищує ліміт відповідальності страховика і страховик не мав права регресу до нього. Відтак заявлений позов є безпідставним.

Апелянт також не погоджується з рішенням суду в частині стягнення з нього моральної шкоди та вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на її підтвердження.

З наведених підстав ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та постановити нове, яким у задоволенні вимог позивача відмовити.

У засіданні апеляційного суду апелянт та його представник вимоги скарги підтримали. Просили її задоволити.

Позивач апеляційну скаргу не визнав. Просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 в частині відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні ДТП встановлена постановою суду. Цивільно-правова відповідальність останнього на час вчинення ДТП була застрахована у ТОВ СтзДВ Глобус. Згідно ремонтної калькуляції від 19.01.2015 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 40 880 грн. 47 коп. Відповідно до вимог ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія відшкодувала потерпілому (позивачу)витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством у розмірі 15 258 грн. 67 коп. Відповідач ОСОБА_1 добровільно відшкодував позивачеві 1000,0 грн спричиненої шкоди. Однак, оскільки страхової виплати не достатньо для повного відшкодування завданої винною особою шкоди, то за правилами ст.1194 ЦК України відповідач зобов`язаний сплати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, розмір якої становить 24 621 грн. 80 коп. (із врахування добровільно сплачених відповідачем коштів на суму 1000,0 грн.).

Стягуючи з ОСОБА_1 4500,0 грн. моральної шкоди, суд врахував глибину та характер моральних страждань, які завдані пошкодженням майна позивача, внаслідок дорожньо-траснпортної пригоди.

Переглядаючи спір в апеляційному порядку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних причин.

Судом встановлено, що 27.12.2014 року о 14.00 год. по вул.Луговій, 10 в с.Микитинці водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи поворот праворуч, не переконався в безпеці, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Пежо, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Івано-Франківського міського суду від 06.02.2015 року по справі 344/237/15 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 4).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Поліс №АС/6634315 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтверджує, що ОСОБА_1 застрахував цивільну правову відповідальність в ТОВ "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус", страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн., сума франшизи становить 510 гривень, строк дії поліса з 11.01.2014 року до 10.01.2015 року (а.с. 15).

Відповідно до копії Акту №42/15 розрахунку матеріальної шкоди, складеного ТОВ "СТзДВ "Глобус" вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з ПДВ становить 40 880 грн. 47 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та ПДВ становить 18 922 грн. 41 коп.; вартість матеріальної шкоди без урахування ПДВ становить 15768,68 грн., а сума ПДВ становить 3153,74 грн. (а.с. 16-25).

Згідно ремонтної калькуляції ремонту після ДТП від 19.01.2015 року, яка є додатком до Акту №42/15 вартість ремонту з ПДВ транспортного засобу Пежо, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 40 880 грн. 47 коп. (а.с.26-29).

Відповідно до страхового акту №14GL-3626, за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6634315, комісією СК "Глобус" по страховим випадкам складено висновок про те, що вказана подія є страховим випадком, передбаченим Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а страхове відшкодування ОСОБА_2 без врахування франшизи складає розмір - 15 258 грн. 67 коп. (а.с.33).

Згідно платіжного доручення № 1209 від 06.04.2015 року ТОВ "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" перерахувало на рахунок ОСОБА_2 страхове відшкодування за пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль Пежо, д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 15 258 грн. 67 коп. (а.с.34).

Таким чином, ТОВ "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування, а саме вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, віднявши при цьому суму франшизи 510,0 грн. та суму ПДВ 3153,74 грн. (18922,41 грн. 510,0 грн. - 3153,74 грн. = 15258,67 грн.)

Із заяви на видачу готівки №18007308 від 22.04.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 , згідно договору 18007308 від 10.02.2015 року, отримав від СК "Глобус" страхове відшкодування (а.с. 49).

З квитанції № 61 від 30.06.2015 року слідує, що ОСОБА_1 перерахував на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1000 грн. і зазначена обставина підтверджена позивачем у судовому засіданні (а.с. 62).

Згідно листа ТзОВ САГА від 29.03.2019 року №01/10 в період з 30.01.2015 року по 13.02.2015 року ОСОБА_2 було надано послуги по ремонту автомобіля марки PEUGEOT , д.н.з. НОМЕР_2 на суму 2160,28 грн, а також на суму 14678,19 грн. Зокрема в ході ремонту автомобіля було проведено рихтувально-фарбувальні роботи бампера, крила, пайкта переднього бампера, замінено радіатор пічки, дзеркало, лампи підсвічування панелі приладів, бачок розширювальний, накладку форсунки омивача, салонний фільтр та замінено охолоджувальну рідину (а.с.52).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Матеріалами справи доведено факт ДТП, вину відповідача, а також факт отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 15 258,67 грн., та 1000,0 грн. добровільного відшкодування матеріальної шкоди відповідачем.

Водночас предметом даного спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, оскільки різниця між виплаченою ОСОБА_2 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

З наведених підстав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача різниці між виплаченою позивачеві страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, із врахуванням 1000,0 грн, які відповідач відшкодував добровільно.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на лист ТзОВ САГА від 29.03.2019 року №01/10, згідно якого позивачу надано послуги на суму 2160,28 грн, а також на суму 14678,19 грн., оскільки із змісту самого листа вбачається, що ТзОВ САГА проведено частковий ремонт автомобіля позивача, в той час як в ремонтній калькуляції від 19.01.2015 року викладено пошкодження, які апелянт не спростував.

При обчисленні суми відшкодування, яку слід стягнути з відповідача, суд першої інстанції правильно виходив з того, що згідно ремонтної калькуляції ремонту після ДТП від 19.01.2015 року, яка є додатком до Акту №42/15 вартість ремонту з ПДВ транспортного засобу Пежо, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 40 880 грн. 47 коп. (а.с.26-29).

Страховиком виплачено ОСОБА_2 15 528,67 грн., а відповідач ОСОБА_1 добровільно відшкодував позивачеві 1000,0 грн.

Тому сума відшкодування є різницею між вартістю ремонту, виплаченим страховим відшкодуванням та сумою, відшкодованою відповідачем (40880,47 грн. - 15528,67 грн. - 1000,0 грн. = 24621,80 грн.).

Той факт, що всі докази, що стосуються відшкодування страховою компанією збитків відшкодованих позивачу, здобуто і представлено відповідачем, не спростовують наведених обставин і не могли бути підставою для відмови у позові.

Акт розрахунку матеріальної шкоди спричиненої власнику транспортного засобу СК Глобус (а.с.6) як доказ не спростований апелянтом, іншого доказу, який би визначав інший розмір відновлювального ремонту не представлено.

Виходячи зі змісту Постанови ВС від 15.10.2020р. у справі № 755/7666/19, визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, касаційний суд вважає обгрунтованим до прийняття ремонтної калькуляції страхової компанії, оскільки нею визначено повну вартість відновлювального ремонту, а відшкодуванню страховиком підлягає обмежена законом сума.

З цих же підстав, не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги посилання на недоведеність вимог позивача за рахунком-фактурою № СФ-000757 від 31.12.2014р. та рахунком і розхідною накладною № 21842 від 06.02.2015 року (а.с.59,60).

Відповідно до п.12.1 Закону України № 1961-ІV , розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

В частині відшкодування моральної шкоди апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, за змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4500,0 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, і виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Девляшевський В.А.

Максюта І.О.