Справа № 279/2332/21
провадження № 2/279/1155/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року місто Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі :

судді Коваленко В.П.

секретаря Комарової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Комісії з реорганізації Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області , про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача , в якому просить визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 . Позивач стверджує, що у встановленому законом порядку оформити своє право власності в порядку спадкування за законом на земельну часту (пай) згідно документації по паюванню земель, переданих у власність КСП " Сингаївське" Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області не має можливості, оскільки нотаріусом Коростенської районної державної нотаріальної контори 04.11.2020 року їй було відмовлено, так як за життя спадкодавець не встиг завершити процедуру приватизації, правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку відсутній.

Представник позивача ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує , просять їх задоволити. Представник відповідача в підготовче судове засідання та судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Як встановлено судом ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , а.с.6).

У встановленому законом порядку позивачка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка відповідно до ст. 549 ЦК УРСР ( у редакції 1963 року) , що підтверджується довідкою виконкому Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області №1336/02-26 від 21.08.2020 року.

За інформацією наданою відділом у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомлено, що згідно з документацією по паюванню земель , переданих у колективну власність КСП " Сингаївське" Сингаївської сільської ради в уточнені списки громадян КСП " Сингаївське" , які мають право на земельну частку (пай) включено ОСОБА_4 та дійсно видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП "№ Сингаївське" Сингаївської сільської ради серії ЖТ №0300557 від 09.12.1997 р. згідно рішення Коростенської РДА від 29.09.1997 року № 555. ( а.с.8).

Судом також встановлено, що відповідно до листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії , нотаріусом Коростенської районної державної нотаріальної контори від 04.11.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі права власності в порядку спадкування за законом на земельну часту (пай) згідно документації по паюванню земель, переданих у власність КСП " Сингаївське" Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області так , як правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку відсутній.

Таким чином , отримати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки не виявилося можливим, так як спадкодавець за життя не встиг отримати правовстановлюючого документа на дану земельну ділянку.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з пунктом «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 розпочав приватизацію спірної земельної ділянки. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця , то вважається, що позивач набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали покійній на підставі ст.ст. 1216 та 1218 ЦК України.

Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, прийшов до висновку про те, що наявні правові підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації спірних земельних ділянок.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 , успадкувавши належне померлому майно, набула право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що йому належали на день смерті, у тому числі право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки. Однак, позивач не зверталася до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради із заявою про завершення приватизації земельної ділянки

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що позивач невірно обрав спосіб захисту.

У відповідності до вимог ч.ч.1,3,4,9,10 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( ст.126 ЗК України).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації їх прав (ст.125 ЗК України).

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18, у постанові Верховного Сулу від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17.

Отже, встановивши, що померлий ОСОБА_3 за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, яка не була завершена, а позивач як спадкоємець померлого не звертався до Коростенської міської ради із заявою про завершення приватизації земельної ділянки та видачу їй державного акта про право власності на землю, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог .

Крім того, суд звертає увагу , що згідно нформації наданої відділом у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в уточнені списки громадян КСП " Сингаївське" , які мають право на земельну частку (пай) було включено ОСОБА_4 тоді,як позивачка просить визнати право на завершення приватизації земельної ділянки, яка належала померлому ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-268 ЦПК України , ст.125, 126 ЗК України, суд , -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Комісії з реорганізації Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом, відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня отримання рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя Коростенського

міськрайонного суду В.П. Коваленко