У Х В А Л А

27.08.2021 Справа №607/12641/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Дзюбича В.Л.

за участі секретаря судового засідання Комінярської О.М.

представника відповідача Грищука І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дзюбича Віктора Леонідовича у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука про визнання протиправними наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука про визнання протиправними наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка була призначена до розгляду на 27 серпня 2021 року.

В судове засідання 27 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про відвід головуючого судді Дзюбича В.Л. в обґрунтування якої зазначив, що у підготовчому судовому засіданні 18 серпня 2021 року головуючий повідомив, що позивач вчинив прогул. Таке висловлювання є, фактично, підтвердженням обставини, що підлягає з`ясуванню судом за результатами розгляду справи. Також під час судового засідання суд отримав безпосередньо від представника відповідача документи, та не вирішивши питання про їх приєднання до матеріалів справи, протягом кількох хвилин зачитував їх зміст. При цьому користуючись інформацією у цих документах вирішував клопотання позивача щодо витребування доказів. Хоча позивач наголошував на тому, що ці докази подані поза межами встановленого цивільним процесуальним законом строку. Такі дії судді суперечить завданням цивільного судочинства щодо швидкого судового розгляду. Разом з тим, суд відмовив у задоволенні клопотання щодо витребування у відповідача довідки про відсутність позивача на роботі у зв`язку з перебуванням на лікуванні мотивуючи тим, що це підтверджує подана позивачем копія листка непрацездатності. Проте остання не свідчить проте, що позивач не перебував протягом лікування на роботі. Також судом відмовлено у задоволенні клопотання щодо витребування з відповідного товариства з обмеженою відповідальністю інформації стосовно змін паролю для входу в особистий кабінет замовника відповідача протягом червень 2021 року та щодо суб`єктів звернення до товариства для такої зміни. На думку суду це не стосується справи. Такі дії судді не грунтуються на положеннях цивільного процесуального законодавства. Відмова судом у задоволенні цього клопотання порушує принцип змагальності сторін та права на справедливий судовий розгляд, передбачений статтею 6 Конвенції.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився будучи повідомленим про дату та час розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача Грищук І.М. щодо задоволення заяви позивача про відвід головуючого судді Дзюбича В.Л. заперечив з підстав її необґрунтованості.

Дослідивши заяву про відвід судді, суд вважає, що відвід не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 7, 8, 11 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року N 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це, навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Звертаючись із заявою про відвід головуючого Дзюбича В.Л. позивач посилається на те, що суд в ході підготовчого провадження у справі ствердно повідомив про те, що позивач вчинив прогул без встановлення та з`ясування обставин справи та постановлення рішення за результатами розгляду такої.

Однак такі доводи заявника не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для відводу головуючого, оскільки є надуманими, так як головуючий у справі не стверджував що позивачем вчинено прогул і висновків із вказаного питання в ході підготовчого судового засідання не робив.

В ході підготовчого провадження у відповідності до вимог ст. 189 ЦПК України, суд вчиняв дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті в тому числі остаточно визначав предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу, вирішував клопотання про витребування доказів.

Разом з тим, незгода заявника з рішеннями головуючого у справі щодо вирішення клопотань не свідчить про наявність інших обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді та не може бути підставою для відводу судді згідно з ч.4 ст.36 ЦПК України відповідно до якої незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому слід зазначити, що у разі незгоди з процесуальним рішенням суду сторона справи має можливість оскаржити його в установленому законом порядку.

Посилання заявника на упередженість судді є надуманими та голослівними.

У справі «Білуха проти України», №33949/02, §50, рішення від 09 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 у заяві про відвід не зазначає жодної підстави для відводу, передбаченої ст. 36 ЦПК України, а ті обставини на які він посилається в обґрунтування заявленого відводу судом вважаються надуманими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не свідчать про упередженість та особисту зацікавленість головуючого судді у результатах розгляду справи, а тому суд вважає, що заява про відвід судді Дзюбича В.Л. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36-40 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Дзюбича Віктора Леонідовича - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич