Справа № 352/482/20
Провадження № 2/352/123/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

представників відповідача Піцьківа В.Я., Качан О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який одночасно діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Ямницької сільської ради ОТГ Івано-Франківської області, управління Державної казначейської служби України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю працівників Ямницької сільської ради ОТГ Івано-Франківської області, -

в с т а н о в и в :

Позивач 26.02.2020 р. звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю працівників Ямницької сільської ради ОТГ Івано-Франківської області, у якому просив: 1) стягнути з Ямницької сільської ради через управління Державної казначейської служби України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 85014 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю працівників Ямницької сільської ради; 2) стягнути з Ямницької сільської ради через управління Державної казначейської служби України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , 85014 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю працівників Ямницької сільської ради; 3) стягнути з Ямницької сільської ради через управління Державної казначейської служби України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , 85014 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю працівників Ямницької сільської ради.

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що 15.03.2019 р. він звернувся у Ямницьку сільську раду ОТГ з метою притягнення до адміністративної відповідальності батьків його колишньої дружини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які на час її перебування за кордоном наглядають за малолітніми дітьми та які всупереч рішенню Ямницької сільської ради ОТГ від 05.10.2018 р. щодо порядку його участі у вихованні дітей не дозволили йому побачитись з дітьми. На своє звернення отримав відписку, що дане питання не відноситься до компетенції сільської ради. 29.03.2019 р. він звернувся до відповідача з повторною заявою, вказавши, що згідно ст.255 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.184 КУпАП, складаються уповноваженими посадовими особами органів опіки та піклування. 09.04.2019 р. отримав відповідь відповідача про неможливість складення протоколу за ч.5 ст.184 КУпАП щодо ОСОБА_4 , оскільки вони нібито не відносяться до осіб, які замінюють батьків. Із заявами про складання протоколів про адміністративні правопорушення щодо колишньої дружини ОСОБА_7 , яка всупереч рішенню від 05.10.2018 р. не дозволяє йому бачитись з дітьми, він звертався до відповідача 24.06.2019 р., 23.09.2019 р., 14.10.2019 р., 23.12.2019 р., 06.01.2020 р., на які отримував суперечливі відповіді. По жодному із шести зазначених епізодів протоколів про адміністративні правопорушення складено не було. Крім того, працівниками Ямницької сільської ради ОТГ при вирішенні спору щодо його участі у вихованні дітей не було витребувано у ОСОБА_7 довідку про доходи, не було вивчено побутових умов, у яких проживають діти, не взято до уваги погіршення побутових умов, в яких перебувають діти, зокрема, відсутність водопроводу та каналізації; не взято до уваги переведення колишньою дружиною старшого сина ОСОБА_10 проти його бажання та без відому батька у школу с. Сілець зі школи смт. Єзупіль; не взято до уваги сварки, які влаштовує ОСОБА_7 та її батьки при його спробах зустрічей з дітьми, які негативно впливають на здоров`я та психічний стан дітей; не взято до уваги неодноразові залишення дітей без нагляду дорослих; не надано висновку органу опіки та піклування у справі за його позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та у справі за позовом ОСОБА_7 про визначення місця проживання малолітніх дітей. Крім того, відповідачем до цього часу не затверджено інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері опіки та піклування, а також існують обставини, які вказують на упередженість посадових осіб та членів комісії органу опіки та піклування Ямницької сільської ради, зокрема, спільне проведення дозвілля ОСОБА_7 із вказаними особами. Таким чином, працівники Ямницької сільської ради своєю бездіяльністю, некомпетентністю та протиправною поведінкою не забезпечили реального захисту його прав та прав його малолітніх дітей, що унеможливило на тривалий час його та його батьків спілкування з дітьми, чим заподіяли душевні та фізичні страждання, які полягають у глибокому відчутті несправедливості, невпевненості та приниження, безсонні, головному болю та постійному нервовому напруженні, тобто спричинили моральну шкоду. Розмір моральної шкоди визначений ним за методикою Ерделевського, що пройшла апробацію в науково-дослідних установах судових експертиз МЮУ, у сумі 85014 грн. кожному (йому та двом дітям).

Представник позивача - адвокат Дяків Д.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задоволити.

Представники відповідача Ямницької сільської ради ОТГ Івано-Франківської областіу судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивач, звернувшись до суду з даним позовом, одночасно представляє інтереси своїх двох малолітніх дітей. Однак згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2 ст.154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини як її законні представники без спеціальних на те повноважень. Представляти права та інтереси дитини можуть як двоє батьків, так і один з них за погодженням між собою. Причому батьки повинні захищати права та інтереси своїх дітей, а не свої права та інтереси. Позивач мав погодити представництво інтересів своїх малолітніх дітей у даній справі з матір`ю дітей ОСОБА_7 . Матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів щодо можливості одноосібного представництва позивачем інтересів дітей. Позивач захищає виключно свої права та інтереси, не надав жодних доказів спричинення моральної шкоди його малолітнім дітям, не обґрунтував, у чому полягає спричинена дітям моральна шкода. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Вказаною нормою встановлено три випадки відшкодування моральної шкоди незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Вказані у ч.2 ст.1167 ЦК України три випадки у даному спорі відсутні, позивач не довів обставин щодо спричинення йому моральної шкоди та вини Ямницької сільської ради. Просили у позові відмовити.

Представник відповідача управління Державної казначейської служби України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, не повідомив суду про причини неявки свого представника, не подав відзиву.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ямницької сільської ради ОТГ Тисменицького району Івано-Франківської області від 05.10.2018 р. «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 » позивачу ОСОБА_1 надано право спілкуватися та брати участь у вихованні малолітніх синів кожної неділі з 10 год. до 19 год., у дні народження дітей, святкові дні та канікули за взаємною домовленістю між батьками (т.1, а.с.14-15).

Позивач, посилаючись на невиконання вказаного рішення матір`ю дітей ОСОБА_7 та її батьками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , неодноразово, починаючи з березня 2019 р. до січня 2020 р. включно, звертався до відповідача Ямницької сільської ради ОТГ із заявами про притягнення вказаних осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.184 КУпАП (невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини).

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди протиправною бездіяльністю Ямницької сільської ради та її працівників, що виразилась, зокрема, у не складенні на підставі його шести заяв протоколів про адміністративні правопорушення за ч.5 ст.184 КУпАП щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Як на підставу своїх вимог позивач посилався на вимоги ст. 55, 56 Конституції України, ст. 1167, 1173, 1174 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України.

Частиною 1 вказаної норми встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою вказаної нормипередбачено три виключення із загального правила частини першої, коли моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якими є: 1) завдання шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'яабо смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) завдання шкоди фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у виді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

До таких випадків можна віднести, зокрема, статті 1173 та 1174 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ч.1 ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Вказані дві норми є спеціальними, у них передбачені особливості відшкодування шкоди, які відрізняються від загальних правил деліктної відповідальності. Суб`єктами завдання шкоди є, зокрема, органи місцевого самоврядування, якими відповідно до положень ст.140 Конституції України є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, їх посадова або службова особа. Завдання шкоди має місце при здійсненні владно-адміністративних повноважень органу місцевого самоврядування, при здійсненні посадовою або службовою особою такого органу своїх повноважень. Шкода спричинена незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, його посадової або службової особи, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції органу місцевого самоврядування. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Суб`єктом відшкодування завданої шкоди є держава, АРК та орган місцевого самоврядування. Відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади АРК або органом місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою настає незалежно від вини цих органів, вини їх посадової або службової особи.

З урахуванням вказаних вимог щодо обов'язкової доведеності обставини незаконності рішення, дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, його посадової або службової особи, судом встановлено, що у рамках даної цивільної справи не доведена незаконність бездіяльності Ямницької сільської ради та її працівників, на яку посилалася сторона позивача.

Сторона у порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надала належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності доказів на підтвердження обставини щодо незаконної бездіяльності відповідача.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2021 р., яке набрало законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2021 р. (т.2, а.с.33-42), в адміністративній справі № 300/340/21 за позовом ОСОБА_1 до Ямницької сільської ради ОТГ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Вказаними судовими рішеннями встановлено відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не реагування на невиконання рішення від 05.10.2018 р. «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 », зокрема, щодо не притягнення до відповідальності осіб, які не виконують обов`язкових приписів вказаного рішення, не складання посадовими особами відповідача протоколів про адміністративні правопорушення за ч.5 ст.184 КУпАП.

У відповідності з вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Решту обставин щодо незаконної бездіяльності відповідача, на які посилалась сторона позивача (не витребування у матері дітей довідки про доходи; не врахування погіршення побутових умов, в яких перебувають діти; не взяття до уваги переведення старшого сина ОСОБА_10 проти його бажання та без відому батька у школу с. Сілець зі школи смт. Єзупіль; не взяття до уваги сварок, які влаштовує ОСОБА_7 та її батьки при його спробах зустрічей з дітьми, неодноразових залишень дітей без нагляду дорослих), являють собою суб`єктивне ставлення позивача до вирішення відповідачем спору про його участь у вихованні дітей.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на не надання висновку органу опіки та піклування у справі за його позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та у справі за позовом ОСОБА_7 про визначення місця проживання малолітніх дітей, оскільки такі висновки у рамках розгляду вказаних цивільних справ надані суду та враховані судом при вирішенні вказаних спорів.

У рамках розгляду даної справи суд зазначає, що згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини як її законні представники без спеціальних на те повноважень.

При цьому представляти права та інтереси дитини можуть як двоє батьків, так і один із них за погодженням між собою. Причому батьки повинні захищати права та інтереси своїх дітей, а не свої права та інтереси.

Позивач не погодив представництво інтересів своїх малолітніх дітей у даній справі з матір`ю дітей ОСОБА_7 . Матеріали справи не містять жодних доказів щодо можливості одноосібного представництва позивачем інтересів дітей.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог, які не підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд вважає безпідставним посилання позивача у позовній заяві на п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», згідно якого судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою. Позивач при поданні позову повинен був сплатити судовий збір за заявлену вимогу немайнового характеру про стягнення моральної шкоди. Оскільки позивач не сплатив судовий збір, який мав сплатити, з нього слід стягнути судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 840,80 грн.

Заявлені позивачем вимоги в інтересах малолітніх дітей не оплачуються судовим збором на підставі п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, відповідно до ст.56 Конституції України, ст. 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст. 141, 154 СК України, керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити у позові ОСОБА_1 , який одночасно діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Ямницької сільської ради ОТГ Івано-Франківської області, управління Державної казначейської служби України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю працівників Ямницької сільської ради ОТГ Івано-Франківської області.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України) в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: Дяків Дмитро Іванович , АДРЕСА_2 .

Відповідачі: Ямницька сільська рада ОТГ Тисменицького району Івано-Франківської області, с. Ямниця, вул. Галицька, 36, Тисменицького району Івано-Франківської області, ;

Управління Державної казначейської служби України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області, м. Тисмениця, вул. Галицька, 15, Івано-Франківської області, .

Повне судове рішення складено 25.08.2021 р.

Суддя М.М.Хоминець