ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/613/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №698/517/20 Категорія: 311000000 Баранов О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Гончар Н.І.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргуМокрокалигірського психоневрологічного інтернату на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 29 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради Мартиненка Івана Миколайовича про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

В обґрунтування якого вказував, що з 2016 року позивач перебував на посаді заступника директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради. Наказом №63/01-02 від 05.05.2020 року йому оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що виявилося у перевищенні компетенції при підписанні наказу «Про встановлення надбавки працівникам інтернату» від 30.03.2020 року №39/01-02.

Позивач вважає, що наказ від 05.05.2020 року № 63/01-02 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки факти порушення ним трудової дисципліни відсутні. При цьому позивач зазначає, що згідно п.2.10 посадової інструкції в період відсутності директора, він мав право підписувати наказ від 30.03.2020 року №39/01-02, оскільки на час підписання вказаного наказу директор ОСОБА_2 перебував на території карантину відповідно до наказу від 25.03.2020 року № 30/01-02. Позивач стверджує, що вказані обставини були розцінені ним як відсутність директора і саме тому, його дії щодо підписання наказу від 30.03.2020 року №39/01-02 є правомірними.

Крім того, позивач стверджує, що відповідачем було порушено, передбачений законом порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема від нього не було витребувано письмових пояснень.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати наказ №63/01-02 від 05.05.2020 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 ».

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 29 січня 2021 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради від 05.05.2020 року №63/01-02 «Про застосування до заступника директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани».

Стягнуто з Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради на користь держави в особі Управління Державної казначейської служби України у Катеринопільському районі Черкаської області судовий збір за розгляд справи в розмірі 908 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що з наданих відповідачем доказів вбачається намагання останнього дотримати вимог закону в частині відібрання від позивача пояснень та ознайомлення останнього із змістом наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Отже, твердження позивача про порушення відповідачем вимог ст. 149 КЗпП України в частині не відібрання пояснень перед застосуванням дисциплінарного стягнення є недостовірними.

Суд визнав, що перебування директора інтернату на території інтернату, де здійснюються карантинні заходи не може вважатися відсутністю останнього у розумінні п. 2.10 посадової інструкції, якою позивача уповноважено здійснювати обов`язки керівника лише за відсутністю директора. Отже, підписання позивачем наказу від 30.03.2020 року №39/01-02 «Про встановлення надбавки працівникам інтернату» є незаконним. Вказані дії позивача правомірно розцінено відповідачем як винне, умисне порушення трудових обов`язків, що є правовою підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

В той же час, суд дійшов висновку про пропущення відповідачем строку для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, який передбачений ч. 1 ст. 148 КЗпП України, оскільки порушення трудових обов`язків позивачем відбулося 30.03.2020 року, а наказ про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності видано відповідачем лише 05.05.2020 року.

В апеляційній скарзі Мокрокалигірський психоневрологічний інтернат в особі директора Мартиненка І.М. вказує, що рішення суду в частині застосування частини 1 статті 148 КЗпП України, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому просив його скасувати та закрити провадження у справі.

В мотивування апеляційної скарги вказує на те, що застосовуючи норми статті 148 КЗпП України суд першої інстанції застосував дату вчинення дисциплінарного проступку 30.03.2020 року, а не дату його виявлення. Так, належний і повноважний представник роботодавця, якому надано повноваження на застосування дисциплінарних стягнень до позивача директор ОСОБА_2 не міг виявити вказаний дисциплінарний проступок 30.03.2020 року. Доказами цього є зазначений у судовому рішенні наказ від 25.03.2020 року №30/01-02, згідно з яким ОСОБА_2 перебував на території Інтернату, але у карантинній зоні з обмеженим доступом до всіх документів установи до 03.04.2020 року включно.

У свою чергу, 03.04.2020 року була п`ятниця, а наступним робочим днем був понеділок 06.04.2020 року, а тому позивача 05.05.2020 року притягнуто до дисциплінарної відповідальності в межах строків передбачених законом.

Крім того, у апеляційній скарзі вказує, що провадження необхідно закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору, з огляду на те, що позивач відповідачем у справі зазначив фізичну особу ОСОБА_2 , а не Мокрокалигірський психоневрологічний інтернат.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наказу від 25.03.2020 року № 30/01-02 визначено, що на виконання Постанови КМ України від 13.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19» Мокрокалигірський психоневрологічний інтернат Черкаської обласної ради працює в новому режимі роботи: позмінно, не покидаючи територію інтернату, залишаються працювати на своїх посадових місцях, ряд працівників інтернату, у тому числі директор інтернату ОСОБА_2 (а.с.11)

З наказу від 30.03.2020 року № 39/01-02 «Про встановлення надбавки працівникам інтернату» вбачається, що його підписано заступником директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради ОСОБА_1 і згідно вказаного наказу встановлено надбавку за складність, напруженість у роботі в розмірі 50 відсотків посадового окладу за березень 2020 року (а.с.9).

З наказу від 05.05.2020 року № 63/01-02 «Про застосування до заступника директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани» вбачається, що підставою для застосування до останнього дисциплінарного стягнення стало підписання ОСОБА_1 наказу від 30.03.2020 року № 39/01-02 «Про встановлення надбавки працівникам інтернату». При цьому зазначено, що у ОСОБА_1 були відсутні повноваження на підписання спірного наказу і останньому було достовірно відомо про те, що вказані надбавки встановлюються лише наказом керівника закладу, який (директор інтернату ОСОБА_2 ) перебуває на території інтернату і продовжує виконувати свої обов`язки (а.с.7-8).

З посадової інструкції заступника директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради вбачається, що згідно п. 2.10 останній здійснює керівництво інтернатом при тимчасовій відсутності директора (відрядження, відпустка, тимчасова непрацездатність через хворобу та інші підстави відсутності) (а.с.17).

З повідомлення уповноважених працівників інтернату ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ім`я директора інтернату ОСОБА_2 від 30.04.2020 року вбачається, що заступник директора інтернату ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення на підставі ст. 63 Конституції України (а.с.27).

З акту від 07.05.2020 року вбачається, що заступник директора інтернату ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з наказом від 05.05.2020 року № 63/01-02 «Про застосування до заступника директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани» (а.с.28).

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

За правилами частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до вимог трудового законодавства порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Наявність вини є обов`язковою умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушникам трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

У справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника.

З огляду на те, що відповідно до п. 2.10 посадової інструкції заступника директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради, останній наділений правом керівництва інтернатом лише у період відсутності директора, а директор на час видачі наказу «Про встановлення надбавки працівникам інтернату» від 30.03.2020 року перебував на роботі на території установи (в карантинній зоні), тому позивачем незаконно видано зазначений наказ № 39/01-02.

В цій частині колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки заступником директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради Сіваком В.В. порушено посадові обов`язки, що є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Водночас, в частині висновків суду про пропущення відповідачем строку для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, то колегія суддів не погоджується з ними, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Як було встановлено наказом від 25.03.2020 року № 30/01-02, що на виконання Постанови КМ України від 13.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України короно вірусу COVID-19» Мокрокалигірський психоневрологічний інтернат Черкаської обласної ради працює в новому режимі роботи: позмінно, не покидаючи територію інтернату, залишаються працювати на своїх посадових місцях, ряд працівників інтернату, у тому числі директор інтернату ОСОБА_2 .

Пунктом 7 даного наказу передбачено, що дія наказу має тимчасовий характер до 03 квітня 2020 року, але може бути продовжена в разі існування подальшої загрози для здоров`я підопічних та працівників інтернату.

Норма статті 148 КЗпП України пов`язує строк застосування дисциплінарного стягнення саме з періоду виявлення дисциплінарного проступку, а не його вчинення.

У зв`язку із перебуванням керівника установи в карантинній зоні до 03 квітня 2020 року (п`ятниця), необхідно вважати дату виявлення проступку його перший робочий день понеділок 06 квітня 2020 року. У зв`язку із тим, що наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності видано 05 травня 2020 року, колегія суддів вважає, що його видано в межах строків встановлених частиною 1 статті 148 КЗпП України.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що позивачем невірно визначено відповідача у справі, а тому відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі, то колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Як видно із позовної заяви ОСОБА_1 , ним заявлено вимогу до ОСОБА_2 директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату про визнання незаконним та скасування наказу, яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Тобто позов подано до Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату в особі його директора ОСОБА_2 , як керівника установи, тому позивачем вірно визначено відповідача і підстав вважати протилежне судом не вбачається.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленим; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову з мотивів наведених у даній постанові.

Відповідно до статті частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи , покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату задовольнити частково.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 29 січня 2021 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради Мартиненка Івана Миколайовича про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення залишити без задоволення.

Стягнути з держави на користь Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради 1261,20 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2021 року.

Судді: