ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/760/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/4880/20 Категорія: 310020000 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Бондаренка С.І., Фетісової Т.Л., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Смаглія В`ячеслава Миколайовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2020 року (повний текст складено 15 вересня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 У 2004 році на користь ОСОБА_3 з відповідача були присуджені аліменти в розмірі ј частки з усіх видів заробітку доходу, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину, які відповідач сплачував регулярно до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця вказала, що вона є студенткою 1 курсу юридичного факультету Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, денної форми навчання, навчається на контрактній основі, стипендію не отримує, термін навчання до 30 червня 2023 року. Її матеріальне становище є незадовільним, вона не має можливості працювати, оскільки навчається, загальна вартість навчання становить 15 600 грн. в рік, окрім того, несе витрати на оплату за проживання в гуртожитку, на проїзд, харчування. Відповідач участі в утриманні доньки не приймає, інших дітей не має, має реальну можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки офіційно працевлаштований.

Проте, оскільки про добровільну оплату сторонам домовитися не вдалося, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до закінчення навчання.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на навчання в розмірі ј частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 25 травня 2020 року до 30 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення дитини двадцяти трьох річного віку. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір в сумі 840,80 грн.

Ухвалюючи рішення, суд встановив потребу позивачки у матеріальній допомозі, та обов`язок батька утримувати дочку до досягнення нею двадцяти трьох років, а також можливість позивача надавати таку матеріальну допомогу.

Рішення районного суду оскаржено відповідачем в особі адвоката Смаглія В.М. в апеляційному порядку в частині розподілу судових витрат, зокрема судового збору.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а тому звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 т. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідач вказує на те, що на час подання позову у нього були всі документи, що підтверджують пільги щодо сплати судового збору. Проте такі документи не були запитані у нього та не роз`яснено йому його права з цього приводу. Це спричинило ухвалення судового рішення про стягнення з нього судового збору із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2020 року в частині стягнення з нього судового збору.

На апеляційну скаргу відзив не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1, частини 4 статті 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не повністю.

Колегія суддів під час перевірки правильності мотивів судового рішення враховує ту обставину, що воно оскаржується відповідачем лише в частині стягнення судових витрат.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Глава 8 ЦПК України регулює відносини щодо вирішення питання відносно судових витрат.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухваленні рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 2 ст. 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що даний спір стосується стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається.

У відповідності до ч. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі по даних категоріях справ звільнені від сплати судового збору.

Разом з тим, відповідно до п. 9 ч. 1 вказаної статті від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях також звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідач ОСОБА_1 , батько особи, яка навчається, відноситься до пільгової категорії осіб, звільнених від сплати судового збору, оскільки є інвалідом 2 групи. Посвідчення серії НОМЕР_1 надано відповідачем до суду апеляційної інстанції із врахування розгляду позову в суді першої інстанції в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання.

Віднесення відповідача до пільгової категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору як особи з інвалідністю, залишилося поза увагою суду першої інстанції під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат, чим допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправомірного стягнення з апелянта в дохід держави суми судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції, у зв`язку з чим судове рішення у відповідній частині підлягає скасуванню.

Оскільки сторони у справі відносяться до пільгових категорій, які звільнені від сплати судового збору, розподіл судового збору між сторонами не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Смаглія В`ячеслава Миколайовича задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 до спеціального фонду судового збору у розмірі 840,80 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказаний судовий збір компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді