Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

27 серпня 2021 року

м. Шаргород

Справа №152/1022/21

провадження № 2/152/365/21

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О., розглянувши та перевіривши на відповідність вимогам ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сад Поділля», третя особа Управління Держпраці у Вінницькій області про стягнення заробітної плати,

встановив:

25.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з вказаною позовною заявою до ПрАТ «Сад Поділля», третя особа Управління Держпраці у Вінницькій області про стягнення заробітної плати в якій просить:

1. визнати незаконними дії ПрАТ «Сад Поділля» щодо невиплати йому при звільненні компенсації за невикористанні дні відпустки;

2. зобов`язати ПрАТ «Сад Поділля» виплатити компенсацію за невикористану відпустку під час звільнення у розмірі 58065,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.187 ЦПК України суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє, чи відповідає вона вимогам, викладеним у ст. ст.175, 177 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження і за відсутності таких підстав відкриває провадження у справі.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ЦПК України, вважаю, що вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві ОСОБА_1 вимоги ч.3 ст.175 ЦПК України не дотримані.

Згідно з п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивач повинен у позовній заяві зазначити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Під змістом позовних вимог цивільне процесуальне законодавство розуміє вказівку позивача на спосіб судового захисту.

Пред`являючи позов, позивач повинен, насамперед, зазначити у позовній заяві предмет позову (що конкретно вимагає позивач), далі він сам повинен визначитися, виходячи із принципу змагальності, зі способом судового захисту змістом позовних вимог, що є одним із основних елементів позову, який має своє нормативне закріплення у п.4 ч.3. ст.175 ЦПК України, а далі у заяві, за п.5 ч.3 ст.175 ЦПК позивач повинен зазначити підстави позову (обставини, з яких випливає право вимоги позивача та якими він обґрунтовує свої вимоги), визначитися як з матеріальним, так і з процесуальним законом, який повинен застосовуватися до даних правовідносин, оскільки від правильної правової кваліфікації правовідносин залежить формування позивачем предмета доказування та подальше вирішення позовних вимог.

Обов`язок правильно формулювати свої позовні вимоги до суду, визначати зміст (спосіб судового захисту) та предмет покладається на позивача.

Вказані вимоги цивільного процесуального законодавства України позивачем ОСОБА_1 не дотримано, а саме: позовну заяву подано про стягнення заробітної плати, натомість у прохальній частині позову ОСОБА_1 просить визнати незаконними дії ПрАТ «Сад Поділля» щодо невиплати йому при звільненні компенсації за невикористанні дні відпустки та

зобов`язати ПрАТ «Сад Поділля» виплатити компенсацію за невикористану відпустку під час звільнення у розмірі 58065,00 грн., одночасно до матеріалів позовної заяви долучає копію трудової книжки із якої вбачається, що він працює у відповідача на посаді заступника директора земельних питань, відповідно до наказу від 03.01.2018. Запис про звільнення у трудовій книжці відсутній.

Отже, вказані позивачем предмет, підстава, зміст позовних вимог не узгоджуються між собою та з правовим обґрунтуванням позову.

Позивачу ОСОБА_1 необхідно уточнити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, з посиланням на відповідні норми матеріального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Згідно ст.81 ч.5 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ст.83 ч.2 ЦПК України).

За правилами ст.184 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази.

Звертаючись до суду, позивач просить витребувати від відповідача копії наказів про призначення його на посаду і звільнення з посади, довідку про середню заробітну плату, розрахункові листи за 2020 рік та січень квітень 2021 року, однак не долучає доказів, які підтверджують здійснення всіх залежних від нього дій, спрямованих на самостійне отримання доказів і не просить витребувати докази у підтвердження підстав позову (кількість днів невикористаної відпустки, розмір заробітної плати з якої розраховується компенсація за невикористану відпустку та інші).

До матеріалів позовної заяви долучено запит позивача до ПрАТ «Сад Поділля», який лише частково стосується предмету позову, з вимогою надати йому копії наказів про прийняття та звільнення з посади, видати оригінал трудової книжки та перерахувати належні йому кошти на його банківську картку, а також у відповідності до ст. 117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Дане звернення датоване 31.07.2021, а відправлене відповідачеві, як зазначено у додатку до позовної заяви, 07.08.2021. Суд звертає увагу, що позовна заява разом із клопотанням про витребування доказів датовані та надійшли до суду 25.08.2021, тобто через 17 днів після подачі означеного запиту. Окрім того позивачем не долучено документів, що підтверджують факт отримання вказаного запиту ПрАТ «Сад Поділля». Відповідно до роздруківки з сайту «Укрпошта» про відстеження поштових відправлень, станом на 27.08.2021, відправлення 853, адресоване ПрАТ «Сад Поділля» (вулиця Верхній Вал, 28 м.Київ) адресату не вручено. Отже є очевидним, що ПрАТ «Сад Поділля» не мало можливості надати позивачу ОСОБА_1 відповідь на його запит.

Крім того, за приписами ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Законом України «Про судовий збір» від 04.08.2011 визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з положеннями ч. 1 та підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" передбачено, що з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць становить 2270 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звертається до суду із позовною заявою про стягнення заробітної плати, при цьому ставить вимогу немайнового характеру - про визнання незаконними дії ПрАТ «Сад Поділля» щодо невиплати йому при звільненні компенсації за невикористанні дні відпустки та майнового характеру - зобов`язання ПрАТ «Сад Поділля» виплатити йому грошову компенсацію за невикористану відпустку під час звільнення у розмірі 58065,00 грн.

Тобто, позовна заява містить одну вимогу немайнового характеру, ставка судового збору по якій становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та одну майнову вимогу, ставка судового збору по якій становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду позовної заяви позивач звільняється від сплати судового збору за вимогу про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустку на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Посилання позивача на пункт 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в частині звільнення від сплати судового збору за позовну вимогу немайнового характеру - про визнання незаконними дії ПрАТ «Сад Поділля» щодо невиплати при звільненні компенсації за невикористанні дні відпустки є помилковим, так як згідно цієї норми від сплати судового збору за дану позовну вимогу під час розгляду справи в усіх судових інстанціях позивачі від сплати судового збору не звільняються.

Судовий збір в частині немайнових вимог - визнання незаконними дії ПрАТ «Сад Поділля» щодо невиплати при звільненні компенсації за невикористанні дні відпустки позивачем не сплачено, клопотання про відстрочення сплати судового збору не заявлено, документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону до матеріалів позовної заяви не долучено.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру в розмірі 908 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі»). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту позовної заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.185 ч.1, ч.2 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 136, 175 - 177, 185 260 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сад Поділля», третя особа Управління Держпраці у Вінницькій області про стягнення заробітної плати залишити без руху.

Повідомити позивача ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Попередити позивача ОСОБА_1 , що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута йому.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала постановлена та підписана 27.08.2021.

Суддя: Т.О. Соколовська