КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), суддів Іванової І.В., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк» та/або Банк) звернулось із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що позивач звернувся до відповідача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 04 вересня 2017 року, згідно з якою отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного внесення платежів за договором не виконав, внаслідок чого станом на 12 веренся 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 233 821 грн. 23 коп.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості у сумі 177 200 грн. 00 коп. та судові витрати у справі.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 20 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» звернулось із апеляційною скаргою, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд невірно з`ясував обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Зауважує, що матеріали справи містять докази на підтвердженнязаборгованості відповідача перед Банком, в свою чергу ОСОБА_1 вказане не спростував, доказів на підтвердження того, що його не було ознайомлено із умовами та правилами, тарифами банку не надав.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 вересня 2017 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 12 вересня 2019 року утворилась заборгованість у сумі 233 821,23 грн яка складається із: 177 200,00 грн. - заборгованість за кредитом, 51 502,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5118,64 грн. - нарахована заборгованість з пені та комісії.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 177 200,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На підтвердження умов договору Банк надав суду копію анкети-заяви, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості,

Під час подачі апеляційної скарги Банком надано виписку по рахунку відповідача, довідку про видачу кредитних карток.

Колегія суддів приходить до висновку, щодо необхідності врахування зазначених доказів, які свідчать про користування ОСОБА_1 кредитними коштами, оскільки вказане було поставлено під сумнів судом першої інстанції, при тому, що відповідачем вказана обставина не спростовувалась.

При цьому, вищевказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування, а підтверджуються тільки факт отримання спірних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду позивач має право на повернення сум фактично отриманих коштів.

Колегія суддів зауважує, що Банком було поставлена вимога, щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, а вимоги, щодо стягнення відсотків та пені, нарахованої згідно умов та правил надання банківських послуг, не ставилось.

З огляду на наведене, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку, щодо відмови в задоволенні позову АТ «КБ «Приватбанк», оскільки у відповідності до вищезазначеного наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 177 200 грн.

У відповідності до наданого розрахунку та інформації з виписки по рахунку, розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту відповідає сукупному розміру отриманих відповідачем коштів та коштів витрачених на здійснення покупок.

З огляду на вказане, висновки місцевого суду, щодо відмови в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення тіла кредиту є необґрунтованими.

Враховуючи те, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 177 200 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 6645 грн. (2658+3987), позовні вимоги задоволено повністю, тому судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції у вказаному розмірі повинен бути покладений на відповідача.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 20 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №б/н від 04 вересня 2017 року в розмірі 177 200 (сто сімдесят сім тисяч двісті) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () сплачений судовий збір у розмірі 6 645 (шість тисяч шістсот сорок п`ять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено «19» квітня 2021 року.

Сліпченко О.І.

Іванова І.В.

Сушко Л.П.