Номер провадження: 22-ц/813/3682/21
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси про вжиття заходів забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Михайлюк О.А. 27 листопада 2020 року у м. Одеса,

встановила:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики (а.с. 1-4).

Одночасно, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено (а.с. 14).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 20-22).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове рішення про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Крім того, на думку суду, заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру є неспівмірними з ціною позову, яка складає 1 040 078 гривень 39 копійок.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики у розмірі 38000 доларів США та судові витрати.

Одночасно, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Так, заявником зазначено, що предметом спору є значна сума грошових коштів, а оскільки за відповідачем зареєстроване нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , то наявний ризик відчуження вказаного майна, що може призвести до ускладнення виконання або неможливості виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачено частиною 1 статті 150 ЦПК України; відповідно до положень даної норми процесуального права позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову).

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором позики у сумі 1 040 078, 39 грн., тобто, пред`явлені ОСОБА_1 позовні вимоги є вимогами майнового характеру, а відтак, забезпечення їх накладенням арешту на нерухоме майно є обґрунтованим.

Колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру є неспівмірними з ціною позову, оскільки сума боргу є еквівалентною 38 000 доларів США, що є співмірним із накладенням арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 74 кв.в., житловою площею 48, 2 кв.м.

Таким чином, обраний заявником вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Крім того, з урахуванням доказів, які містяться у матеріалах справи, колегія суддів доходить висновку, що неприйняття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку відчуження вказаного нерухомого майна на користь інших осіб.

Таким чином, з огляду на пред`явлення вимог майнового характеру, які забезпечуються арештом майна, співмірність заходів забезпечення позову заявленим вимогам тощо, колегія суддів вважає доведеним наявність підстав для вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку із чим ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2020 року підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 74 кв.в., житловою площею 48, 2 кв.м., належну ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 12 квітня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе