РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/471/19

Провадження №2/568/329/21

20 квітня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 568/471/19

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталії Олексіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ "Альфа- Банк"

про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину магазину та земельної ділянки, виключення з постанови про опис та арешт майна боржника та звільнення з-під арешту

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в Радивилівський районний суд Рівненської області з позовом про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину магазину площею 34,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,003 га, кадастровий номер :01:005:0022 за адресою: АДРЕСА_1 ; виключення з постанови про опис та арешт майна боржника та звільнення з-під арешту вказане нерухоме майно та земельну ділянку.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 11.06.1983 р. позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу ними побудовано будівлю одноповерхового магазину продуктових товарів за адресою: АДРЕСА_1 та придбано земельну ділянку за цією самою адресою, які оформлені на відповідача.

Зазначає, що приватним виконавцем накладено арешт на вказаний магазин та земельну ділянку.

Вважає, що нерухоме майна належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя, а тому просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частину магазину та земельної ділянки, та виключити дане майно з-під арешту.

В письмовій заяві відповідач 1 визнав позов.

У відзиві приватний виконавець зазначив, що залучення його в якості відповідача у даній справі є безпідставним.

В письмових поясненнях третя особа просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, зазначила, що приміщення магазину знаходиться в іпотекі, в якості забезпечення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Позивач обізнана про укладання кредитного договору її чоловіком, оскільки надала власну згоду на вчинення її чоловіком правочину в інтересах сім`ї.

В письмових поясненнях позивач зазначила, що шлюб з відповідачем має формальний характер, сторони не ведуть спільне господарство та спільний бюджет. Стверджує, що жодних зобов`язань по кредитному договору, які укладені відповідачем, позивач не має.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 05.01.2021 р. позовну заяву прийнято до провадження суддею Сільман А.О. та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 16.02.21 р. підготовче засідання відкладено; залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АТ "Альфа-Банк".

Ухвалою від 03.03.21 р. закрито підготовче провадження, розгляд справи призначено по суті.

Ухвалою від 07.04.21 р. відкладено розгляд справи на 20.04.21 р.

Ухвалою від 20.04.21 р. відмовлено в задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

В судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджеється розпискою про виклик та оголошенням на офіційному сайті судова влада.

Разом з тим, в письмовій заяві відповідач 1 просив суд здійснити розгляд даної справи без його участі.

Третя особа подала клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Представник позивача в заяві про зупинення провадження у даній справі зазначив, що приймає участь в іншій справі, а тому не має можливості взяти участь у розгляді справи № 568/471/19. Клопотаня про відкладення розгляду справи від позивача не надходило.

Враховуючи строки розгляду позовної заяви, той факт, що клопотання про відкладення розгляду справи від позивача не надходило, суд визнав за можливе провести судовий розгляд без участі представника позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд враховує наступне.

З 11.06.1983 р. позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

За час шлюбу сторонами побудовано будівлю магазину продуктових товарів загальною площею 34,7 га за адресою: АДРЕСА_1 та придбано земельну ділянку за цією самою адресою.

З технічного паспорту, свідоцтва на право власності на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно від 28.07.2006 р. вбачається, що власником магазину є ОСОБА_2 .

Крім того, з державного акту на право приватної власності на землю вбачається, що власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господасрьких споруд, за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

11.08.2006 р. між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 146М, за умовами якого, відповідач отримав грошові кошти в сумі 50 000 грн.

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором кредиту, 11.08.2006 р. між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 146М/1, відповіно до якого, іпотекодавець передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: одноповерховий цегляний магазин продуктових товарів площею 34,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0030 га за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у письмовій заяві, посвідченій приватним нотаріусом, надала згоду на передачу її чоловіком ОСОБА_2 в іпотеку будівлю магазину та приналежну до нього земельну ділянку за вищевказаною адресою.

Постановою приватного виконавця від 25.01.2019 р. відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 755/261/15-ц від 20.02.2015 р. виданого Дніпровським районний суд м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" заборгованості по кредитному договору в сумі 592500,20 коп.

Постановою від 12.03.2019 р. про опис та арешт майна боржника, здійснено опис та накладено арешт на нерухоме майно боржника, а саме: магазин та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , яке є предметом цього спору.

На час розгляду справи судом, виконавчий лист № 755/261/15-ц від 20.02.2015 р. виданий Дніпровським районний суд м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, знаходився на виконанні.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц (провадження № 61-156св17) зроблено висновок, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Таким чином, установивши, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі й відповідач визнав позовні вимоги про поділ майна подружжя, на яке у виконавчому провадженні накладений арешт, суд дійшов висновку, що поділ майна подружжя в обраний подружжям спосіб, порушує майнові права та інтереси Банку, як кредитора й направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника, тому сторони діють недобросовісно та зловживають своїми правами стосовно кредитора, при відсутності спору між собою, знаходячись у шлюбі.

Позовні вимоги в частині виключення з постанови про опис та арешт майна боржника та з ЄР заборон відчуження запис про арешт нерухомого майна, є похідними від позовних вимог про визнання права власності на майно, а тому задоволенню не підлягають.

Аналогічний правовий висновок закріплений в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18), в постановах Верховного Суду від 24.12.2020 р. у справі № 717/1140/15, у справі № 686/4808/19-ц від 16.09.2020 р.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

Приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталія Олексіївна (33001, м.Рівне, вул.Петра Могили, 28, каб.105)

Повний текст рішення виготовлений 21.04.2021 р.

Суддя А.О. Сільман