Справа № 487/7298/20
Провадження № 2/487/933/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2021 року місто Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Південна Товарна Біржа, Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Південна Товарна Біржа, Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №11058 від 24.05.2001 року на 17/100 домоволодіння АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 через «Південну Товарну Біржу» (, м. Миколаїв), зареєстрованого в Миколаївському міжміському Бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №14 за №3318 про право приватної власності за ОСОБА_3 17/200 часток та за ОСОБА_4 17/200 часток у вказаному домоволодінні, а також визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна №11351 від 09.01.2002 року на 17/200 домоволодіння АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через «Південну Товарну Біржу» (, м. Миколаїв) зареєстрованого в Миколаївському міжміському Бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №14 за №3318 про право приватної власності за ОСОБА_4 17/100 часток у вказаному домоволодінні.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 20.01.2021 відкрите провадження у справі.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 18.03.2021 справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гриненко І.І. у судове засідання не з`явились, адвокат Гриненко І.І. надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, надав згоду на ухвалення заочного рішення.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явились, відзив на позов або заяву про розгляд справи за їхньої відсутністю не надали, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Треті особи: Південна Товарна Біржа, Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, їхні представники до суду не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилися, відзив на позов не подали та представник позивача проти такого вирішення справи не заперечував.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, який зареєстрований на Південній товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод» 24 травня 2001 року за №11058 та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ за реєстровим №3318 від 01.06.2001 року.

За вказаним договором ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали 17/ 100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в рівних частинах, по 17/200 частин домоволодіння кожному.

Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення від 01.06.2001 року, яке зареєстроване в реєстровій книзі №14 за №3318, згідно якого на праві приватної власності за ОСОБА_3 належить 17/200 часток домоволодіння та ОСОБА_4 належить 17/200 часток домоволодіння.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , був укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який зареєстрований на Південній товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод» 09 січня 2002 року за №11351 та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ за реєстровим №3318 від 22.01.2002 року.

За вказаним договором ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 придбав 17/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення від 01.06.2001 року, яке зареєстроване в реєстровій книзі №14 за №3318, згідно якого на праві приватної власності ОСОБА_4 належить 17/200 часток у вказаному домоволодінні.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 . Однак, позивачем отримано відмову у вчиненні нотаріальних дій з підстав того, що надані документи не відповідають вимогам ст. 227 ЦК Української РСР в редакції 1963 року та вимогам ст. 657 ЦК України у редакції 2003 року.

Згідно наданої позивачем копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 , а отже є його спадкоємцем першої черги.

Спадкуванням, згідно ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, за нормами ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

На моментпереходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 227 цього Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 47 УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено, що, беручи до уваги вимоги ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно з ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) тягне недійсність договору, таким чином, зазначений договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а 12.03.2017 року одна із сторін договору ( ОСОБА_4 ) померла, що робить неможливим нотаріальне оформлення угоди в даний момент, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №11058 від 24.05.2001 року на 17/100 домоволодіння АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 через «Південну Товарну Біржу» (, м. Миколаїв), зареєстрований в Миколаївському міжміському Бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №14 за №3318, яким зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_3 17/200 часток та за ОСОБА_4 17/200 часток у вказаному домоволодінні, а також визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна №11351 від 09.01.2002 року на 17/200 домоволодіння АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через «Південну Товарну Біржу» (, м. Миколаїв) зареєстрований в Миколаївському міжміському Бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №14 за №3318, яким зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_4 17/100 часток у вказаному домоволодінні.

Таким чином, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 89, 263-265, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №11058 від 24.05.2001 року на 17/100 домоволодіння АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 через «Південну Товарну Біржу» (, м. Миколаїв), зареєстрований в Миколаївському міжміському Бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №14 за №3318, яким зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_3 17/200 часток та за ОСОБА_4 17/200 часток у вказаному домоволодінні.

Визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна №11351 від 09.01.2002 року на 17/200 домоволодіння АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через «Південну Товарну Біржу» (, м. Миколаїв) зареєстрований в Миколаївському міжміському Бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №14 за №3318, яким зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_4 17/100 часток у вказаному домоволодінні.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його складання та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП відсутній.

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Південна Товарна Біржа, адреса: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Третя особа: Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, адреса: місто Миколаїв, вулиця Погранична, будинок №40.

Третя особа: КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», адреса: місто Миколаїв, вулиця Шевченка, будинок №40.

Суддя А.О. Темнікова