Провадження № 2/761/3808/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Буцан Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 24.02.2015 р. Відповідно до інформації Центру надання адміністративних послуг в квартирі зареєстрований ОСОБА_2 . Відповідач ж попереднім власником квартири, в якій не поживає і не цікавиться з 2015 року, його особисті речі в помешканні відсутні. За таких обставин, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Провадження у справі відкрито 12.01.2021 р., вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін.

Позивач просив розглянути справу за його відсутністю та задовольнити заявлені вимоги. Вказав, що не заперечує порти заочного розгляду справи та просить покласти судові витрати на нього.

Відповідач ОСОБА_2 ванов про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та у спосіб встановлений чинним ЦПК України. В судове засідання не з`явився, заяв та клопотань від нього, відзив на позову заяву в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись положеннями ст. 223,280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Право власності на квартиру виникло у позивача на підставі договору купівлі - продажу квартири від 24.02.2015 р., укладеного з ОСОБА_2 , посвідченго приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А.

Так, як свідчить довідка Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 14.07.2020 р. в квартирі, яка належить позивачу є зареєстрованим колишній власник - ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 зазначає, що з моменту укладення договору купівлі - продажу у 2015 р. відповідач в квартирі не проживає, нею не цікавиться.

Під час розгляду справи доказів зворотного отримано не було.

Також н було отримано доказів, які свідчать про те, що позивач чинить ОСОБА_4 перешкоди в користуванні квартирою.

Крім того, як свідчить догорів купівлі - продажу, його сторони домовились, що продавець - ОСОБА_4 гарантує зняття з реєстраційного обліку у спірній квартирі до 24.03.2015 р.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідачів в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки позивач є власниками квартири, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном - спірною квартирою.

Оскільки позивач є власником квартири, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном - спірною квартирою.

Так, в постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року по справі № 615/1636/17 зазначено, що виходячи з порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР, можна дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї. Зазначений висновок про застосування норм права міститься у постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16.

У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України). Отже у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

За приписами ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідач не проживає в спірній квартирі, що не спростовано ОСОБА_4 у встановленому порядку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на нього.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259,263,268,280-284, 352,354 ЦПК України, ст. 71 ЖК УРСР, ст.ст. 16,321,391 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 16.04.2021 року.

Суддя: