Провадження № 2-с/521/63/21
У Х В А Л А

іменем України

про скасування судового наказу

"25" серпня 2021 р. м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Роїк Д. розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 30.10.2020 року у справі №521/17782/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 30 жовтня 2020 року по справі №521/17782/20, провадження №2-н/521/1661/20.

Заявник зазначає, що заявлені стягувачем вимоги є спірними та протизаконними, оскільки ОСОБА_1 з 18.10.2013 року зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 З 06.11.2013 року ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та жодного відношення до квартири АДРЕСА_3 не має. Даний факт підтверджується відомостями Депаратме7нту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб за № П4-191187-ф/л від 22.11.2019 року.

Також актом сусідів будинку АДРЕСА_4 зазначається, що ОСОБА_1 в кімнаті АДРЕСА_5 не проживає.Крім того, звертала увагу суду на те, що актом № 621/л від 18.02.2016 ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» встановлено, що в кімнаті АДРЕСА_3 , відсутні системи водопроводу і відведення стоків, тому підстави для стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 відсутні. У зв`язку з чим вважає за необхідне скасувати судовий наказ, оскільки у заяві про видачу судового наказу вбачається спір про право.

Судом встановлено, що 30.10.2020 року за заявою ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» Малиновським районним судом м. Одеси видано судовий наказ по справі №521/17782/20 провадження №2-н/521/1661/20 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 2790,17 грн. та судовий збір у розмірі 210,20 грн.

Відповідно до частини другої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною третьою статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Клопотання про поворот виконання судового наказу не заявлено.

Відтак, проаналізувавши обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 в частині скасування судового наказу підлягає задоволенню, оскільки спірний наказ видано без урахування всіх обставин, що мають значення, зокрема без врахування наведених у заяві про скасування судового наказу обставин та фактів, та між сторонами існує спір про право.

Зі змісту роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав N 14 від 23.12.2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" вбачається, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

З приводу інших вимог боржника суд приходить до наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України).

За змістом положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до частини першої ст.42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Представник боржника звернувся в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження. У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (частина друга ст. 42ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України"Наказне провадження". Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі та за правилами наказного провадження стягувач у справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат. Оскільки в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування витрат на правничу допомогу. Разом з тим, боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати з стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

При цьому, суд наголошує, що ч. 2 ст. 164 ЦПК України визначає, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід також відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника у разі пред`явлення ним позову до боржника.

Керуючись ст.ст.171 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 30.10.2020 року у справі №521/17782/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2020 року по справі №521/17782/20 провадження № 2-н/521/1661/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 2790,17 грн. та витрат по оплаті судового збору в розмірі 210,20 грн.

В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал», що його вимоги можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання

Суддя: Д.Я. Роїк