Справа № 390/687/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого-судді: Драного В.В.
при секретарі: Дерев`янко А.В., Дятел О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 420/1348-ФО1 від 06.11.2006 року у розмірі 16650,10 доларів США, що еквівалентно 433351,62 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 06.11.2006 року між Акціонерно-комерційнм банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 420/1348-ФО1, відповідно до умов якого останній отримав кредит, який повинен повернути зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами, сплатою неустойки та інших платежів у сумі, строки та на умовах що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 10.04.2018 року становить 16650,10 доларів США, що за курсом НБУ становить 433351,62 грн. і яка складається з 334411,66 грн. заборгованість за кредитом, 98939,96 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16650,10 доларів США, що за курсом НБУ становить 433351,62 грн. за кредитним договором та судові витрати по справі.
Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.07.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20.09.2018 року справу було передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Кіровограда.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.05.2019 року клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено, витребувано у ПАТ «Укрсоцбанк» уточнений розрахунок заборгованості за договором кредиту № 420/1348-ФО1 від 06.11.2006 року, із вказівкою про суми проплат, пені, відсотків, залишку по тілу кредиту та залишку несплачених відсотків по кредиту з урахуванням Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року № 1275-VII та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII, та довідку про стан заборгованості ОСОБА_1 по договору кредиту № 420/1348-ФО1 від 06.11.2006 року на момент подання позову до суду з урахуванням вимог вказаних Законів.
Ухвалою суду від 25.02.2020 року заяву АТ «Альфа-Банк» про заміну позивача його правонаступником задоволено, залучено до участі у справі замість позивача ПАТ «Укрсоцбанк» його правонаступника АТ «Альфа-Банк».
17.12.2018 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що у 2006 році він дійсно уклав кредитний договорі з ПАТ «Укрсоцбанк». Протягом 2006-2010 рр. та 2012-11.07.2014 року він сплачував кредит по мірі можливості. Однак в подальшому відповідач був мобілізований до Збройних Сил України, а тому має пільги щодо сплати відсотків та штрафів за кредитним договором, оскільки звільнений від їх сплати. Вказав, що звертався до банку з проханням скасувати нараховані відсотки та штрафні санкції та зупинити їх подальше нарахування до кінця особливого періоду. Вважає свої зобов`язання по кредитному договору виконаними, а тому просить відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача 02.02.2021 року подала до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила провести розгляд справи без її участі. У попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала. Вказала, що позивач не нараховував пеню за невиконання умов договору та не здійснював звернення стягнення на предмет іпотеки за спірним договором.
Представник відповідача 02.02.2021 року подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги не визнає, просила розгляд справи провести без її участі. У попередніх судових засіданнях представник відповідача позовні вимоги не визнала та зазначила, що у розрахунку позивача не відображено суми, які сплачував відповідач за кредитним договором та нараховані відсотки. Жодних повідомлень від банку відповідач не отримував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06.11.2006 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 420/1348-ФО1, відповідно до умов якого останній отримав кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у розмірі 18000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 13,2 % річних із порядком щомісячного погашення з кінцевим терміном повернення суми основної заборгованості до 01.11.2026 року.
14.06.2010 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» перейменовано у ПАТ «Укрсоцбанк».
Відповідно до п. 1.2., 1.3 кредитного договору, кредит надається для придбання житла. В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань сторони уклали іпотечний договір житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , заставною вартістю 107262 грн.
Згідно п.п. 3.3.7, 3.3.8. кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку визначеному п.п. 2.4.1 договору, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. цього договору.
Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами, при цьому відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості, в якому відображено рух коштів по рахунку (а.с. 7-10).
Поряд з цим, Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 такого змісту: «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».
Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває на час розгляду справи.
Так, як вбачається з довідки Кропивницького міського військового комісаріату від 04.10.2018 року № 5/459 відповідач ОСОБА_1 з 30.01.2015 року по 13.04.2016 року перебував на військовій службі за призовом, а з 22.10.2017 року по 12.03.2018 року на військовій службі за контрактом (а.с. 75).
Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями, а військова служба за призовом під час мобілізації на особливий період та за контрактом є видами військової служби.
Таким чином, суд приходить до висновку, що проценти за кредитним договором не повинні нараховуватися з часу призову (або укладення контракту) ОСОБА_1 на військову службу на період проходження ним військової служби, оскільки на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як на військовозобов`язаного та військовослужбовця.
Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 128/2977/14-ц та від 19.05.2020 року у справі № 263/15228/16-ц.
Судом встановлено, що позивач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором виконав належним чином та у повному обсязі, в той час як відповідач в порушення умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 10.04.2018 року згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача становить 16650,10 доларів США, що за курсом НБУ на 10.04.2018 року становить 433351,62 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 334411,66 грн. та заборгованості за відсотками - 98939,96 грн. (а.с. 7-10).
При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку процентів, банк у період безпосереднього проходження військової служби ОСОБА_1 (з 30.01.2015 року по 13.04.2016 року та з 22.10.2017 року по 12.03.2018 року) відсотків не нараховував, тобто заборгованість за відсотками була нарахована позивачем вже з урахуванням пільг позивача, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Більш того, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неповноти відображених у розрахунку заборгованості відомостей, оскільки в ньому відображено суми, які сплачував відповідач за кредитним договором (графи «Сума повернених грошових коштів», «Сплачено відсотків за кредитом») та нараховані відсотки (графи «Нараховано відсотків в валюті кредиту»).

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 16650,10 доларів США, що за курсом НБУ на 10.04.2018 року еквівалентно 433351,62 грн.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6500,27 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк»(03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) заборгованість за кредитним договором № 420/1348-ФО1 від 06.11.2006 рокуу розмірі 16650,10 доларів США, що за курсом НБУ на 10.04.2018 року еквівалентно 433351,62 грн., а також судовий збір у розмірі 6500,27 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний