Справа №536/154/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Даніліної Ж.О., за участю секретаря Таран І.О., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Підлипенського Д.В., розглянувши заяву представника ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» Підлипенського Д.В. про закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа з позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України про зобов`язання запропонувати роботу.

В судовому засіданні представником відповідача ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» адвокатом Підлипенським Д.В. заявлено клопотання про закриття провадження у даній цивільній справі. Така заява обгрунтована представником відповідача наступним. Так, зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що відповідач нібито порушував права позивача, починаючи з лютого 2019 року та на підтвердження такого факту позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копії судових рішень у справах № 536/232/19 та 536/1006/20. При цьому, за рішенням суду позивач поновлений на роботі фактично з 20 січня 2021 року. Отже, як на думку представника відповідача питання про захист права позивача, пов`язаних із його звільненнями до 20 січня 2021 року уже розглянуто судами та обрано спосіб поновлення прав, а саме, позивач був поновлений на раніше займаній посаді та на його користь вже стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу вимога ж про поновлення порушених прав позивача за період часу до 20 січня 2021 року у інший спосіб нівелює вагу вже ухвалених судових рішень, а зміна обраного судом способу захисту порушеного права призведе до подвійної відповідальності ДП «Укравтогаз».

Також, представник відповідача зауважив, якщо позовні вимоги стосуються поновлення порушених трудових прав позивача у зв`язку зі скороченням його посади у період до 20 січня 2021 року, то суд на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України зобов`язаний закрити провадження у справі, оскільки з приводу цих нібито порушень вже ухвалено судові рішення. Якщо ж позовні вимоги стосуються поновлення порушених прав у період часу з 20 січня 2021 року до 29 січня 2021 року, то суд зобов`язаний закрити провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки відповідачем не порушувались жодні права позивача, які б підлягали судовому захисту.

Окрім того, на думку представника відповідача, позивачем не зазначено за захистом якого саме порушеного права він звернувся до суду, не вказано норм права, на які посилається позивач, ані дати чи період часу такого порушення між датою поновлення позивача на роботі та датою його звернення до суду.

Також, представник відповідача вказав, що використаний судом спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Однак, виконання імовірного судового рішення про задоволення позовних вимог у даній редакції шляхом пропозиції відповідачем позивачу однієї з невакантних посад заступників директора підприємства не буде ефективним способом захисту прав позивача, оскільки не гарантує зайняття ним такої посади в силу багатьох чинників, які в тому силі не залежать від волі підприємства. Отже обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним та позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Представник позивача адвокат Гуйванюк Й.Є. в судовому засіданні проти задоволення заяви представника відповідача про закриття провадження у справі заперечував, посилаючись на наступне. Так, на думку представника позивача, представник відповідача у своєму клопотанні про закриття провадження у справі посилається виключно на статтю 255 ЦПК України без врахування інших норм цього Кодексу. Зокрема, як на думку представника позивача, відповідачем навмисно не взято до уваги положення статті 186 ЦПК України, якою передбачено, що у випадку, коли позивач подає позов із предметом, який вже був на розгляді в судах та по ньому винесене певне процесуальне рішення, то суд відмовляє у відкритті провадження за такою позовною заявою. Відкриття провадження за позовом ОСОБА_2 є свідченням того, що перевірка проведена та у судах не було на розгляді справ між тими ж сторонами та з того ж предмету спору. Після відкриття провадження у справі обставини не змінились, хоча відповідач посилається саме на ту норму, яка регулює питання закриття провадження у справі та потребує доказів, що з часу відкриття провадження у справі обставини змінились і рішення по суті спору не може ьути прийнято судом. Таки чином, представник позивача вважає, що в частині посилання представника відповідача на положення пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, клопотання представника відповідача є необгрунтованим.

Стосовно посилання представника відповідача на приписи пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України щодо відсутності предмета спору, то представник позивача вважає їх також необгрунтованими, оскільки відсутні докази щодо самостійного виконання відповідачем вимог позивача чи то мирного врегулювання спору, чи інші обставини, які виключають можливість прийняття рішення судом по суті спору.

Також, представник позивача, вважав, що розгляд в інших судових процесах самих по собі обставин спору не свідчить про прийняття судами рішень по суті даного спору. Оскільки предметом спору саме у даній справі є відновлення порушених прав позивача щодо можливості його конкурувати з іншими претендентами на посади заступників директора підприємства з урахуванням його освіти, досвіду роботи, часу розботи на підприємстві та інше.

Вислухавши думку представника відповідача, представника позивача, вивчивши та проаналізувавши заявлені підстави для закриття провадження у справі, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, змістом позовних вимог ОСОБА_2 , які є предметом розгляду у даній справі, є зобов`язання відповідача у порядку статті 49-2 Кодексу законів про працю України, запропонувати позивачу роботу на посаді одного із заступників директора ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України».

При цьому в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, як не надані вони і представником відповідача на обгрунтування його клопотання, про те, що дані позовні вимоги та обставини щодо забезпечення можливості позивача права претендувати на посади у новому штатному розписі підприємства за рівнем виконуваної до реорганізації роботи вже були предметом розгляду під час інших судових проваджень та були предметом судового захисту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість заявленого представником відповідача клопотання про закриття провадження у даній справі, у зв`язку з чим таке клопотання підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» адвоката Підлипенського Дениса Вадимовича про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз Україи» про зобов`язання запропонувати роботу - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяЖ. О. Даніліна