Справа № 478/659/21 Провадження № 2-о/478/29/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року. смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Іщенко Х.В.

за участю: секретаря Луговської А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 до Казанківського районного сектора управління державної міграційної служби України в Миколаївській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Заява обґрунтованими тим, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новолазорівка Казанківського району Миколаївської області та постійно проживав на території Казанківського району Миколаївської області.

З 1996 року він навчався у Володимирівській загальноосвітній школі-інтернаті Казанківського району Миколаївської області, після закінчення якої в 2006 році повернувся в с. Новолазарівка Казанківського району Миколаївської області де і зареєстрований на теперішній час.

До березня 2021 року заявник не мав паспорту громадянина будь-якої держави, та в березні 2021 року звернувся до Казанківського РС УДМС України в Миколаївській області із заявою про встановлення особи громадянина України, проте отримав відмову у документуванні паспортом, оскільки не було встановлено його належності до громадянства будь-якої держави та запропоновано звернутись до суду.

За наведених обставин, заявник звернувся до суду та зазначає, що від встановлення даного факту залежить можливість реалізувати передбачене законом право звернутись до Державної міграційної служби із заявою про встановлення належності заявника до громадянства України відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України», а згодом отримати паспорт громадянина України та просить суд:

- встановити факт постійного та безперервного проживання на території України станом на 24.08.1991 року по 2021 рік.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року провадження у справі відкрито, призначено розгляд справи в порядку окремого провадження.

В судове засідання заявник не прибув, подав заяву, якою підтримуючи заявлені вимоги, просив провести судове засідання без його участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання також не прибув, подав заяву, якою не заперечуючи проти заявлених вимог, просив провести судове засідання без його участі.

Враховуючи подані суду заяви, суд приходить до висновку щодо можливості розглянути справу за відсутності учасників процесу.

Оскільки учасники процесу у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вказано в постанові Верховного суду від 22.08.2018 року у справі № 363/214/17-ц, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про правонаступництво України», всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.91 року чи 13.11.91 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.91 року або 13.11.91 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство» встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави. Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити тотемне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Судом з досліджених свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Миколаївській області, Казанківському районі, с. Новолазорівка, де проживали його батьки, мати - ОСОБА_2 , за національністю українка та батько, ОСОБА_3 , за національністю росіянин, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 04.04.1990 року зроблено відповідний запис за № 6.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) починаючі із 1979 р. При цьому до погосподарських книг заносились дані про членів домогосподарств та ступінь їх спорідненості.

Згідно з витягів з погосподарських книг по Новолазорівській сільській раді Казанківського району Миколаївської області за період часу з 1990 року по 2005 роки включно, вбачається, що станом на квітень 01.01.1990 року, мати заявника ОСОБА_2 , вже перебувала на території сільської ради та була прописана на території села з 12.04.1991 року, до складу сім`ї ОСОБА_2 входили співмешканець та діти, зокрема заявник ОСОБА_1 .

З огляду на надану суду копію паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Казанківським РС УДМС України в Миколаївській області 23.02.2017 року, ОСОБА_2 є громадянкою України та з 12.04.1091 року прописана за адресою заявника по АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки Новолазорівської сільської ради від 30.09.2020 року № 509, заявник по теперішній час проживає в с. Новолазорівка Казанківського району Миколаївської області та зареєстрований по АДРЕСА_1 , - за адресою місця реєстрації та проживання своєї матері.

З довідки Володимирівської загальноосвітньої школи інтернату І-ІІ ступенів Казанківського району Миколаївської обласної ради від 18.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 навчався в період з 09.09.1996 року по 28.08.2006 рік в даному навчальному закладі.

Таким чином, аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, судом встановлено, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новолазорівка Казанківського району Миколаївської області, його батьки станом на 24.08.1991 року були зареєстровані та з того часу постійно проживають в межах Казанківського району Миколаївської області, та сам заявник станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року проживав з матір`ю, яка є громадянкою України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 8 Закону України «Про громадянство України», ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 1-13, 76-81, 83, 89, 223, 293, 315, 316, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Казанківський районний сектор УДМС України в Миколаївській області, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання в неповнолітньому віці на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), станом на 24.08.1991 рік, та станом на 13.11.1991 рік.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), станом на 24.08.1991 рік, та станом на 13.11.1991 рік.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 17.08.2021 року.

Суддя: Іщенко Х.В.