Справа № 184/1232/21
Номер провадження 2-о/184/39/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Бринзи Л.І.,

розглянувши в м. Покров в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Відділ обслуговування громадян у м. Покров Головного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області «про встановлення факту, що має юридичне значення», -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на наступні обставини.

Заявник звернулася до працівників Покровського відділення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з підстав призначення їй пенсії та надання переліку документів, необхідних для призначення пенсії. Втім при перевірці наданих нею документів було виявлено, що на титульній сторінці трудової книжки була допущена помилка, а саме: невірно зазначено її ім`я « ОСОБА_2 ». Під час здійснення нею трудової діяльності трудова книжка серії НОМЕР_1 була втрачена і 03.07.1997 року їй видали дублікат трудової книжки серії НОМЕР_2 , де знову була допущена помилка і її ім`я записано було як « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 ». Через певний час знайшовся оригінал трудової книжки серії НОМЕР_1 . Просить встановити факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 12.09.1978 року та дубліката трудової книжки НОМЕР_2 , заповненої 03.07.1997 року.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просить розглянути справу за відсутності їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи Відділу обслуговування громадян у м. Покров Головного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду клопотання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як підтверджується матеріалами справи та встановлено судом, на першій сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 12 вересня 1978 року та виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невірно зазначено ім`я заявника « ОСОБА_2 ».

На даний час неможливо встановити факт, що трудова книжка, заповнена 12 вересня 1978 року, належить саме заявнику, оскільки підприємство «Запорізький завод високовольтної апаратури» вже не існує.

Як підтверджується матеріалами справи та встановлено судом, на першій сторінці дублікату трудової книжки серії НОМЕР_2 , заповненої 03 липня 1997 року та виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невірно зазначено ім`я заявника « ОСОБА_2 ».

На даний час неможливо встановити факт, що трудова книжка, заповнена 03 липня 1997 року, належить саме заявнику, оскільки підприємство «Запорізький завод високовольтної апаратури» вже не існує.

Згідно копії паспорту серії НОМЕР_3 від 19.08.1997 року, ім`я заявника зазначено як ОСОБА_1 .

Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, ім`я заявника також зазначено як ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

П. 1 Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

З матеріалів заяви вбачається, що при перевірці працівниками Покровського відділення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області документів заявника для оформлення пенсії було виявлено, що трудова книжка ОСОБА_1 від 12 вересня 1978 року та дублікат трудової книжки ОСОБА_1 від 03 липня 1997 року не відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме невірно зазначено ім`я заявника.

Належність вказаних документів заявнику підтверджується дослідженими у судовому засіданні копіями документів ОСОБА_1 , а саме: копією паспорта серії НОМЕР_3 від 19 серпня 1997 року, копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 19.12.1997 року, відповідно до яких вбачається, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 12.09.1978 року та дублікат трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03 липня 1997 року належать саме заявнику, де ім`я вказано « ОСОБА_2 », зазначене в трудовій книжці та дублікаті трудової книжки, повністю збігається з вищевказаними документами.

Оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для правильного нарахування, перерахування та отримання пенсії, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку неможливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 12 вересня 1978 року підприємством «Запорізький завод високовольтної апаратури», та дубліката трудової книжки серії НОМЕР_2 , заповненої 03 липня 1997 року підприємством «Запорізький завод високовольтної апаратури».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.11, 12, 76, 77, 81, 263-265, 272, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Відділ обслуговування громадян у м. Покров Головного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області «про встановлення факту, що має юридичне значення» задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , заповнена 12 вересня 1978 року і видана підприємством «Запорізький завод високовольтної апаратури», а також дублікат трудової книжки серії НОМЕР_2 , заповненої 03 липня 1997 року і виданої підприємством «Запорізький завод високовольтної апаратури», належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш