У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Мельник Ю.О.,

розглянувши заяву сторони позивача про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів у розмірі 7 980 000 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.08.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Разом з позовною заявою стороною позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :82:277:0197, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши подану заяву, матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В обґрунтування заяви сторона позивача зазначає, що єдиним можливим способом виконання рішення суду, у разі його задоволення та повернення суми позики згідно договору, є стягнення за рахунок майна відповідача, вартість якого може покрити суму боргу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

З позовної заяви вбачається, що спір виник у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позики від 29.04.2010 року, за яким він отримав від позивача грошові кошти у розмірі 7 980 000 грн., які останній і просить стягнути.

При цьому, постановою Київського апеляційного суду від 16.06.2021 року встановлено, що вказаний договір позики між сторонам не укладався.

Згідно з даними інформаційної довідки 134495364 від 15.08.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка АДРЕСА_1 (кадастровий номер: :82:277:0197) належить на праві власності ОСОБА_2 .

Разом з тим, сторона заявника інформації про право власності на земельну ділянку, на яку просить накласти арешт, станом на 2021 рік не надає. За час з моменту формування довідки та подання позову та заяви про забезпечення позову минуло 3 роки, за які могло відбутися відчуження нерухомого майна.

Крім того, вбачається, що заява позивача ґрунтується на припущеннях і не містить викладу обставин та доказів щодо наміру відчуження зазначеного майна, у разі його належності станом на 2021 рік відповідачу. Сам факт того, що відповідач може розпоряджатися належним йому на праві власності майном не свідчить про те, що ним будуть здійснені дії, в результаті яких при задоволенні позову неможливо буде виконати рішення суду.

Законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви сторони позивача про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: