ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 638/4524/19

провадження № 22-ц/818/2374/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Тріумф»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Тріумф» про визнання дій та рішень загальних зборів ОСББ «ЖК Тріумф» недійсними за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2021 року, постановленої під головуванням судді Штих Т.В. в залі суду в місті Харкові,-

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Тріумф» про визнання дій та рішень загальних зборів ОСББ «ЖК Тріумф» недійсними.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2021 року закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Тріумф» про визнання дій та рішень загальних зборів ОСББ «ЖК Тріумф» недійсними.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність предмету спору, оскільки у зв`язку з продажом позивачем нерухомого майна у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 іншому власнику, від позивача до іншого власника перейшли усі його права та позивач втратив можливість на захист. Разом з тим, на час звернення до суду з позовом, новий власник ще не був власником вказаної нерухомості. Суд першої інстанції не перевірив, чи є позивачка власником нерухомості у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 та чи є вона співвласником ОСББ «ЖК Тріумф». Зазначає, що частковий продаж нерухомості у спірному будинку не вказує на той факт, що вона не залишилась співвласником ОСББ «ЖК Тріумф». Вказує про те, що ще до створення ОСББ «ЖК Тріумф» вона була власником нерухомості у спірному будинку та на цей час залишається співвласником ОСББ «ЖК Тріумф». Також звертає увагу на те, що суд першої інстанції послався на п.4 ч.2 ст.255 ЦПК України мотивуючи відсутність предмету спору разом з тим ч.2 ст.255 ЦПК України не має пункту 4.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Постановляючи ухвалу суду про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі не має спору із вказаних в позові підстав, оскільки позивач з 27.05.2020 року не є власником нерухомого майна у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . З моменту відчуження квартири позивач передав свої права як співвласника, новому власнику квартири, тому не має прав співвласника в розумінні Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Отже, законодавством не передбачено порядок оскарження рішення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку особами, які не є співвласниками приміщень у такому будинку.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що у березні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Тріумф» про визнання дій та рішень загальних зборів ОСББ «ЖК Тріумф» недійсними, який в подальшому було уточнено та змінено.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Матеріали справи свідчать, що предметом позову є вимога про визнання недійсними рішення загальних зборів співвласників ОСББ «ЖК Тріумф» оформлених у вигляді протоколів № 1 від 11.02.2017 року, № 2 від 13.06.2017 року, № 3 від 15.11.2017 року та № 4 27.11.2018 року, у зв`язку з відсутністю кворуму співвласників для прийняття рішень по кожному з питанню визначеному у цих протоколах, а відносно рішення загальних зборів співвласників оформлених протоколом № 2 від 13.06.2017 року ще не забезпечено виконання ч.4-5 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на час звернення до суду з позовом у березні 2019 року, власником Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 була ОСОБА_1 ..

З інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно №217227641 від 21.07.2020 року вбачається, що власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі- продажу від 27.05.2020 року є ОСОБА_3 ..

Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 не є власником вищевказаної квартири у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , тому не має прав співвласника в розумінні Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», не свідчить про відсутність предмету спору та не є підставою для закриття провадження у справі.

Крім того зінформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, № 243183160 від 05.02.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 є власницею нежитлового приміщення 3-го поверху № 10 в житловому будинку літера «А-22» у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 13.06.2018 року та договору купівлі- продажу від 12.05.2016 року.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутності предмету спору.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про закриття провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2021 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення складено 14.04.2021 року.