КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 754/18911/14-ц

номер провадження: 22-ц/824/3991/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року у складі судді Клочко І.В., у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, заінтересована особа: ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В., заінтересована особа: ОСОБА_1 , у якій просив визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. під час здійснення виконавчого провадження №63443428 щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 жовтня 2020 року неправомірними, визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. про відкриття виконавчого провадження від 28 жовтня 2020 року.

У грудні 2020 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення скарги, у якій просив накласти арешт на належну йому квартиру АДРЕСА_1 та зупинити стягнення на підставі виконавчого документу, виданого Деснянським районним судом міста Києва від 22 квітня 2016 року у справі №754/18911/14-ц шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Ляпіну Д.В. та будь-яким державним виконавчим органам та приватним виконавцям вчиняти будь-які щодо реалізації на електронних торгах належної заявнику квартири АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 . 27 листопада 2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Д.В. всупереч вимог закону прийняв постанову про опис майна боржника ОСОБА_2 . Заявник вказував, що приватний виконавець йому повідомив, що найближчим часом майно буде виставлене на продаж через аукціон. Тому заявник вимушений звернутись до суду із заявою про забезпечення, оскільки вважає, що подальші дії приватного виконавця призведуть до незаконного відчуження його майна.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого листа №754/18911/14-ц, виданого 22 квітня 2016 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , як правонаступника акціонерного товариства «УкрСиббанк», заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту та відсоткам в сумі 22 736,18 доларів США, що станом на 20 жовтня 2014 року еквівалентно 294 461 грн 29 коп.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви лише в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого листа.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення скарги на дії приватного виконавця, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до вимог чинного законодавства зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Однак таких вимог у цій справі ОСОБА_2 не заявлено. Вказує, що, розглядаючи скаргу на дії приватного виконавця у порядку ст.ст. 447-453 ЦПК України суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом. Зупинення стягнення можливе лише у випадках оскарження самого рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або при оскарженні виконавчих документів. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що у даній справі ОСОБА_2 оскаржує дії приватного виконавця, а не виконавчий документ та судове рішення, на підставі якого він був виданий.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Д.В. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Вказує, що боржником оскаржено дії приватного виконавця, а не сам виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, а тому зупинення судом стягнення на підставі виконавчого листа є незаконним. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - скасувати.

Заявник ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заявник ОСОБА_2 та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Д.В. у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені апеляційним судом шляхом надсилання судової повістки 23 березня 2021 року на їх офіційні електронні адреси, які містяться в матеріалах справи (а.с.61-62).

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

За таких обставин, учасники справи вважаються належним чином повідомлені про розгляд справи.

08 квітня 2021 року через канцелярію Київського апеляційного суду приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Д.В. подав клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також враховуючи клопотання приватного виконавця про розгляд справи без його участі, колегія суддів визнала неявку заявника ОСОБА_2 та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Доводів в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення скарги шляхом накладення арешту на квартиру апеляційна скарга не містить, тому відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України законність постановленої у цій частині ухвали суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає не повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту та відсотками в сумі 22 736,18 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 20 жовтня 2014 року становить 294 461 грн 26 коп. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 1 472 грн 30 коп.

На виконання вказаного рішення суду, 22 квітня 2016 року Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №754/18911/14-ц (а.с.7-8).

28 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Д.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №63443428 з примусового виконання виконавчого листа №754/18911/14-ц від 22 квітня 2016 року (а.с.5-6). Сторонами виконавчого провадження є: боржник - ОСОБА_2 , стягувач - ОСОБА_1 , як правонаступник акціонерного товариства «УкрСиббанк».

Звертаючись до суду, ОСОБА_2 оскаржує дії приватного виконавця щодо прийняття ним постанови про відкриття провадження у справі та в подальшому подав заяву про забезпечення скарги, в якій просить накласти арешт на належну йому квартиру АДРЕСА_1 та зупинити стягнення на підставі виконавчого документу, виданого Деснянським районним судом міста Києва від 22 квітня 2016 року у справі №754/18911/14-ц шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Ляпіну Д.В. та будь-яким державним виконавчим органам та приватним виконавцям вчиняти будь-які щодо реалізації на електронних торгах належної заявнику квартири АДРЕСА_1 .

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ст.ст. 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Разом із тим, згідно зі ст.14 Конституції України та ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Такі правові висновки сформульовані у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 січня 2020 року у справі №753/20449/18 (провадження №61-11817св19).

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заявлені боржником заходи про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Ляпіну Д.В. та будь-яким державним виконавчим органам та приватним виконавцям вчиняти будь-які щодо реалізації на електронних торгах квартири АДРЕСА_1 , не можуть бути застосовані під час оскарження дій приватного виконавця, оскільки такі заходи застосовуються судами під час розгляду справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а тому суд першої інстанції не мав правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 в цій частині.

Однак суд першої інстанції у порушення вимоги ст.264 ЦПК України наведеного вище не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого документу шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Ляпіну Д.В. та будь-яким державним виконавчим органам та приватним виконавцям вчиняти будь-які щодо реалізації на електронних торгах квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого документу шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Ляпіну Д.В. та будь-яким державним виконавчим органам та приватним виконавцям вчиняти будь-які щодо реалізації на електронних торгах квартири АДРЕСА_1 не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви в цій частині, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції у наведеній вище частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року в частині задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпеченняскарги скасуватита ухвалити нове рішення в цій частині.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення скарги в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №754/18911/14-ц, виданого 22 квітня 2016 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , як правонаступника акціонерного товариства «УкрСиббанк», заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту та відсоткам в сумі 22 736,18 доларів США, що станом на 20 жовтня 2014 року еквівалентно 294 461 грн 29 коп. - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: