Номер провадження: 22-ц/813/4581/21
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

судців: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дачно-будівельного кооперативу «Бажаний відпочинок» про виділ у натурі частки зі спільної часткової власності та визнання права власності, припинення права спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дачно-будівельного кооперативу «Бажаний відпочинок» про виділ із спільного майна в натурі належні йому на праві власності 14/1000 частин Дачно-будівельного кооперативу «Бажаний відпочинок», що знаходяться в АДРЕСА_1 та складаються з дачного будинку літери «Н», загальною площею 25,2 кв.м, огородження 1-3, мостіння І в самостійний об`єкт, та визнати за ним право власності на одиницю об`єкту нерухомості за вказаною адресою та припинити право спільної часткової власності на 14/1000 частин дачних будівель, що розташовані за вказаною адресою. Позовна заява мотивована тим, що йому на підставі свідоцтва про право власності на дачні будівлі, виданого 26.01.2004 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, належить 14/1000 частин Дачно-будівельного кооперативу «Бажаний відпочинок» по АДРЕСА_1 . Після отримання свідоцтва про право власності, він зареєстрував в ОМБТІ та РОН право власності на вказані дачні будівлі. 18.09.2019 року ним було отримано висновок ФОП ОСОБА_2 щодо технічної можливості виділу дачного будинку в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до вказаного висновку у його фактичному користуванні знаходиться дачний будинок літ. «Н», загальною площею 25,2 кв.м., огородження № 1-3, мостіння - І, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складає одиницю. За технічними показниками згідно вказаного висновку дачний будинок з господарчими спорудами може бути виділений в окремий об`єкт нерухомості. 29.10.2019 року він отримав довідку №383398/1 з Адресного реєстру м. Одеси про резервування адреси об`єкта нерухомого майна, а саме дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Звернувшись до Київської районної адміністрації Одеської міської ради з питанням виділу в натурі належної йому частки, позивач отримав відмову, оскільки без надання нотаріально посвідченої згоди інших співвласників вказаного майна, адміністрація не може виділити належну йому частку в одиницю. При цьому, позивач зазначає, що оформити право власності на дачний будинок як окремий об`єкт нерухомості в досудовому порядку він не може, у зв`язку із тим, що згідно свідоцтва про право власності на дачні будівлі йому належать 14/1000 частин Дачно-будівельного кооперативу «Бажаний відпочинок», а укласти нотаріально посвідчений договір про виділ частки нерухомого майна в натурі не є можливим, у зв`язку із тим, що частки співвласників ДБК «Бажаний відпочинок» в сумі не становлять одиницю. Вказані обставини стали підставою його звернення до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши судцю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Проте у повному обсязі рішення суду першої інстанції усім зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що:

- ОСОБА_1 є власником 14/1000 часток дачних будівель, що складаються з дачного будинку літ. «Н», загальною площею 25,2 кв.м., сараю літ. «Н2», душа-вбиральні літ. «НЗ», що підтверджується свідоцтвом про право власності на дачні будівлі від 26 січня 2004 року.

- позивачем не надано належних та допустимих доказів того, хто є співвласником інших частин дачних будівель, належних та допустимих доказів того, яким чином відповідач ДБК «Бажаний відпочинок» перешкоджає позивачеві у користуванні цим майном, зокрема того, де, коли та яким чином були здійснені перешкоди. При цьому, представник відповідача надав заяву про визнання позовних вимог. Також, позивач не вказав усіх співвласників зазначених дачних будівель, та не вказав, хто є власником земельної ділянки на якій розташований дачний будинок, та не зазначена його позиція з приводу зазначених правовідносин та взагалі, розміщення вказаного будинку.

Постановляючи оскаржуване судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дачно-будівельного кооперативу «Бажаний відпочинок» про виділ у натурі частки зі спільної часткової власності та визнання права власності, суд першої інстанції не виклав у мотивувальній частині рішення обґрунтованого остаточного висновку підстав відмови у позові, обмежившись лише посиланням на норми законодавства, що регулює право спільної часткової власності та питання про виділ частки співвласника.

Колегія суддів звертає увагу на таке.

Положеннями частини першої статті 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частиною першою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною третьої цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У відповідності до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 285/1265/18 (провадження № 61- 44858св18).

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16.

ОСОБА_1 звертався до Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради з заявою про надання адреси та виділення частини будинку та отримав відповідь від 20.11.2019 року, згідно з якою звертається увага ОСОБА_1 , що йому належить 14/1000 частій дачних будівель ДБК «Бажаний відпочинок» за адресою: АДРЕСА_1 , і для подальшого розгляду поданої ним заяви, окрім наданих документів, необхідно надати згоду інших співвласників об`єкту нерухомого майна щодо проведення ОСОБА_1 виділу в натурі та надання адреси (а. с. 18).

Виходячи з наведеного, колегія суддів доходіть висновку, що належним відповідачем (співвідповідачами) у спорі про виділ у натурі частки зі спільної часткової власності та визнання права власності, припинення права спільної часткової власності є учасник або учасники цієї спільної часткової власності.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру права власності вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 рахується частка у праві спільної часткової власності за ОСОБА_3 - 53/1000 часток, ОСОБА_4 - 7/200 часток; ОСОБА_5 - 1/23 часток.

Проте позивачем ОСОБА_1 в якості відповідача залучено Дачно-будівельний кооператив «Бажаний відпочинок», на підставі довідки якого Виконавчим комітетом Одеської міської ради позивачу було видано свідоцтво про право власності на 14/1000 частин дачних будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 та складаються з дачного будинку літери «Н», загальною площею 25,2 кв.м, огородження 1-3, мостіння І.

При цьому жодних належних доказів належності Дачно-будівельному кооперативу «Бажаний відпочинок» решти часток дачних будівель в АДРЕСА_1 матеріли справи не містять.

Крім того, відповідно до поданої кооперативом до суду заяви про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та розгляд справи у відсутність представника кооперативу, взагалі не вбачається існування спору між позивачем та відповідачем з приводу виділу ОСОБА_1 у натурі частки зі спільної часткової власності та визнання права власності, припинення права спільної часткової власності.

Незважаючи на наведені обставини, позивачем не уточнено суб`єктний склад відповідачів - учасників спільної часткової власності.

Сам по собі той факт, що частки інших співвласників не становлять одиниці може свідчити про відсутність належного та вірного розрахунку часток співвласників спільної часткової власності і не впливає на необхідність залучення таких учасників в якості співвідповідачів.

Суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень вирішувати питання про заміну неналежного відповідача на належного (належних) або вирішувати питання про залучення належних співвідповідачів при перегляді справи в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, рішення суду підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у заявлених вимогах до Дачно-будівельному кооперативу «Бажаний відпочинок» з урахуванням мотивувань, викладених в цій постанові суду апеляційної інстанції.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дачно-будівельного кооперативу «Бажаний відпочинок» про виділ у натурі частки зі спільної часткової власності та визнання права власності в мотивувальній частині - зміні з викладенням її у редакції цієї постанови. В іншій частині рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дачно-будівельного кооперативу «Бажаний відпочинок» про виділ у натурі частки зі спільної часткової власності та визнання права власності в мотивувальній частині - змінити та викласти її у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено: 13.04.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова