ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 квітня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 745/940/20

Головуючий у першій інстанції Даньков О. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/599/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретар: Шапко В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2021 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

дата та місце складання повного тексту ухвали: 09 лютого 2021 року, смт.Сосниця,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року ТОВ «ФК «Фангарнт Груп» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 11 510 грн 94 коп. заборгованості та 2102 грн судових витрат.

Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2021 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовлено в повному обсязі.

ОСОБА_1 04 лютого 2021 року подано заяву про стягнення витрат на правову допомогу. Заява мотивована тим, що 02 лютого 2021 року рішенням Сосницького районного суду було відмовлено в задоволені позову ТОВ «ФК «ФангарантГруп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту. 29 січня 2021 року нею була подана заява про стягнення понесених витрат на її користь, однак, вказана заява надійшла до суду вже після постановлення судового рішення. Також вказує, що у відзиві на позовну заяву відповідачка зазначила про понесені витрати та про необхідність їх відшкодування тобто заява, відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, зроблена до закінчення судових дебатів.

Ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «ФК «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором залишено без розгляду.

Суд першої інстанції виходив з того, що заява про приєднання до матеріалів справи документів про надання правової допомоги адвокатом відповідачці надійшла до суду лише 02 лютого 2021 року. З договору про надання правової допомоги вбачається, що договір був укладений 14 січня 2021 року між адвокатом Загальцем О.М. та замовником ОСОБА_1 , та що договір замовником не підписаний; в судове засідання на 02 лютого 2021 року підтвердження повноважень адвоката як представника відповідно до договору про надання правничої допомоги, також самого договору, надано не було; документи по суті справи підписувалися та подавалися до суду безпосередньо ОСОБА_1 , що ставить під сумнів надання правничої допомоги адвокатом Загальцем О.М.; всупереч вимогам ч.1 ст.13, ч.1 ст.81 ЦПК України відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів понесення нею витрат на професійну правничу допомогу адвоката Загальця О.М. відповідно до договору про надання правової допомоги від 14 січня 2021 року, а тому відсутні правові підстави, визначені ст.137, ч.8 ст.141 ЦПК України для покладення судових витрат на позивача ТОВ «ФК «Фангарант Груп».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, задовольнивши її вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що докази понесення судових витрат були надані нею до закінчення п`ятиденного строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України. Вказує, що суд розглянув її заяву по суті, але при цьому не відмовив в задоволенні заявлених вимог, а залишив без розгляду, проте залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення визначено в ч.8 ст.141 року у разі не подання доказів в строки визначені цією частиною.

Крім того, вказує що дана ухвала винесена в судовому засіданні без виклику сторін, що є однією з складових права на справедливий судовий розгляд.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались. У відповідності до вимог статей 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

На підставі ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Витрати на професійну правничу допомогу віднесені до судових витрат (ст.133 ЦПК України).

Згідно ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (ст.134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (ст.141 ЦПК України).

Тобто, стороною, яка бажає отримати відшкодування судових витрат в першу чергу має бути подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат

Згідно ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 січня 2021 року призначено перше судове засідання на 02 лютого 2021 року на 10 год. 00 хв. (а.с.18-20).

Подаючи відзив на позовну заяву ТОВ «ФК «Фангарант Груп» Коковіхіна О.В. визначила, що її витрати на правову допомогу складатимуть 3500 грн (попередній розрахунок). Підтвердження понесених витрат зобов`язувалась надати до закінчення судових дебатів відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України (а.с.30).

Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2021 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовлено в повному обсязі.

Заява про приєднання до матеріалів справи документів, що підтверджують понесені витрати ОСОБА_1 на правову допомогу зареєстрована в суді 02 лютого 2021 року о 12 год. 56 хв., після ухвалення рішення (а.с.46). До заяви долучені докази направлення іншій стороні доказів (а.с.48).

До заяви приєднано договір про надання правової допомоги від 14 січня 2021 року, з якого вбачається, що адвокат Загалець О.М. взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 визначені цим договором юридичні послуги щодо захисту інтересів замовника в Ссоницькому районному суді по справі за позовом ТОВ «ФК «Фангарант Груп» про стягнення заборгованості по кредитному договору. Визначено, що 1 година роботи адвоката становить 900 грн. Пунктом 8.1 договору визначено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (а.с.47).

Положеннями статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, що узгоджується зі статтею 14 Правил адвокатської етики.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Разом з тим, наданий договір не може бути підтвердженням укладення договору про надання правової допомоги, оскільки він не підписаний замовником.

ОСОБА_1 надано Акт виконаних робіт від 29 січня 2021 року. За даним актом всього адвокатом витрачено 4 години, а відповідачкою сплачено 3500 грн. З Акту не зрозуміло з якої суми роботи за 1 годину виходив адвокат при розрахунку, крім того, акт не підписаний ОСОБА_1 , отже не може бути належним та допустимим доказом (а.с.50).

Також ОСОБА_1 надано квитанцію до прибуткового касового ордеру про оплату 3500 грн адвокату Загальцю О.М. (а.с.51).

В подальшому, 04 лютого 2021 року ОСОБА_1 подано заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, в якій відповідачка вказує, що у відзиві на позовну заяву вона зазначила про понесені нею витрати та про необхідність їх відшкодування, тобто заява зроблена до закінчення судових дебатів (а.с.37).

Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України визначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Тобто, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Як зазначено в правовій позиції викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву вказано, що вона понесла витрати на правову допомогу та має намір подати суду докази таких витрат в порядку, визначеному ч.8 ст.141 ЦПК України та подала докази, у суду першої інстанції не було підстав для залишення заяви без розгляду.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі «PerezdeRadaCavanilles v. Spain», де зазначено, що суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, що докази понесення судових витрат були надані нею до закінчення п`ятиденного строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України, приймаються апеляційним судом до уваги.

В той же час, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу.

Відхиляються доводи апеляційної скарги, що дана ухвала в порушення процесуального закону винесена в судовому засіданні без виклику сторін, оскільки ОСОБА_1 просила провести розгляд її заяви у її відсутності (а.с.37). Крім того, нормою ч.4 ст.270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тобто виклик сторін проводиться судом лише у разі необхідності.

Слід зазначити, що висновок суду першої інстанції про те, що документи по суті справи підписувалися та подавалися до суду безпосередньо ОСОБА_1 , що ставить під сумнів надання правничої допомоги адвокатом Загальцем О.М., що не може бути підставою для стягнення витрат, оскільки, як зазначено у додатковій постанові КГС ВС від 28 грудня 2019 року у справі №924/122/19 підписання скарги не адвокатом, а особисто стороною спору, не спростовує обставини надання адвокатом правової допомоги щодо її підготовки у разі, якщо підготовку такої скарги передбачено в договорі про надання правової допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачкою не доведено належними, допустимими та достовірними доказами понесення даних витрат в розумінні статей 77-80 ЦПК України, проте помилково застосовано ч.8 ст.141 ЦПК України та залишено заяву без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що постановлена судом ухвала не відповідає вимогам процесуального закону, а отже наявні підстави для скасування ухвали Сосницького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2021 року та відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, в зв`язку з наданням неналежних доказів.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарнт Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2021 року.

Головуючий: Судді: