Справа № 645/3588/19
Провадження № 2/645/67/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю секретаря судового засідання - Рало Я.В.,

представника позивача - Задніпровського О.О.,

представника відповідача АТ «Альфа Банк» - Кравцової С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначає, що 03.11.2005 р. він уклав з АКБ соціальний розвиток «Укрсоцбанк» (в даний час АТ «Укрсоцбанк») договір кредиту № 851/10/27-11/5-117, на підставі якого отримав кредит в розмірі 33 000 доларів США, з метою придбання нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка 03.11.2005 року була ним придбана згідно договору купівлі-продажу. У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 03.11.2005р. між ним та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір № 851/11/27-11/5-231, на підставі якого в іпотеку банка передана квартира АДРЕСА_1 . 14.02.2019р. державним реєстратором відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 30361769 про державну реєстрацію приватної власності на квартиру за Акціонерним Товариством «Укрсоцбанк», без його згоди, без встановленого законом попередження і без проведення оцінки майна.

Вважає, що у порушення вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» і п. 61 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015р. № 1127, відповідач АТ «Укрсоцбанк» не направив йому письмову вимогу про усунення порушення не менш ніж у 30-денний строк з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, викладеної у попередженні. Тому вважає, що реєстрація речового права на квартиру державним реєстратором відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. - здійснена протиправно. Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення прийняте державним реєстратором Литвиненко Л.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати запис № 30361769 від 14.02.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк».

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.06.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

26.09.2019 року представником АТ «Укрсоцбанк» - Темнюковою М.І. надано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач по справі АТ «Укрсоцбанк» проти позову заперечує, вважає його таким, що не може підлягати задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та обтяжень, затвердженого постановою КБУ від 15.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови КМУ 23.08.2016 № 553), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої Іпотекодержателем, Іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, документ, що підтверджує наявність факту завершення 30 денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі, заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Також зазначають, що АТ «Укрсоцбанк» завчасно надіслав Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застування позасудового врегулювання на підставі договору про анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 28.09.2017 року, яке містило вимогу про сплату боргу, розмір якого станом на 06.09.2017 складає 2548665,58 грн. Також вказане повідомлення містило попередження про те, що в разі невиконання вимоги про сплату боргу за кредитним договором протягом 30 днів, АТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ЗУ «Про Іпотеку». Відповідно по п. 6.2 Іпотечного договору № 851/11/27-11/5-231 від 03.11.2005 року сторони домовилися, що усі повідомлення за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

Відповідно до Іпотечного договору №851/11/27-11/5-231 від 03.11.2005 сторони, а саме: АТ «Укрсоцбанк» з одного боку та ОСОБА_1 з іншого, дійшли згоди, що Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Таким чином, Іпотечний договір № 851/11/27-11/5-231 від 03.11.2005 містить застереження щодо реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, а отже твердження Позивача, що він нібито не надав згоду - є надуманим. Також звертають увагу суду на те, що як свідчать доводи та обґрунтування Позивача, що ним не оспорюються, що був укладений договір Іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань за договором Кредиту. Кредитний договір та договір іпотеки № 851/11/27-11/5-231 від 03.11.2005 є дійсними, не існує жодного рішення, яке доводило зворотне. Позовна заява є необґрунтованою і такою, що не може підлягати задоволенню. Приймаючи до уваги, що право власності набуто на підставі застереження, встановленого в іпотечному договорі, у відповідності до приписів чинного законодавства, та рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно прийнято Відповідачем у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (затв. КМУ від 26.10.2011 № 1141)- вважають, що позивачем не були доведені вимоги позову, та не надані докази на обґрунтування своїх висновків, у зв`язку з чим в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора відділу реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. про визнання противоправними та скасування рішення про державну реєстрацію просили відмовити.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.12.2019р. замінено неналежного відповідача - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» належним відповідачем - Акціонерним товариством «Альфа-Банк» у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та закрито підготовче провадження по справі, призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити вимоги заяви в повному обсязі з викладених у ній підстав. Зазначив, що відповідачем були порушені вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку» при переоформленні права власності на спірну квартиру, позивач не отримував вимогу від банку. Документи надані банком не підтверджують відправлення вимоги позивачу банком.

Представник відповідача АТ «Альфа Банк» - Кравцова С.М. позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, в судовому засіданні пояснила, що відповідачем була направлена цінним листом позивачу вимога, надано 30 днів для погашення заборгованості, також відповідний документ був надісланий нотаріусом. Банком були здійснені відповідні дії передбачені Законом. Банк мав право перереєструвати спірну квартиру на свій баланс. Пунктом 4.5 Договору іпотеки передбачена згода іпотекодавця на врегулювання спору таким чином. Направлену позивачу вимоги щодо погашення заборгованості повернулась до банку не отримана позивачем за закінченням терміну зберігання.

Відповідач державний реєстратор відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Вислухавши вступне слово представників сторін та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

03.11.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 851/10/27-11/5-117, на підставі якого позивач отримав кредит в розмірі 33 000 доларів США з метою придбання нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Кінцевий термін погашення кредиту 02.11.2020 року (а.с. 4-14).

Того ж дня, в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 851/11/27-11/5-231, на підставі якого в іпотеку банка передана квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 15-16).

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 03.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.11.2005 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

Із змісту Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що 03.12.2019 року АТ «Укрсоцбанк» припинив свою діяльність як юридична особа і приєднався за спрощеною процедурою до АТ «Альфа Банк».

Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.04.2019 року, 14.02.2019р. державним реєстратором відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 30361769 про державну реєстрацію приватної власності на спірну квартиру за Акціонерним Товариством «Укрсоцбанк».

Згідно п. 4.5. Договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань,в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» або шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі - покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмету іпотеки через укладення договору купівлі-продажу в порядку ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування , операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

При цьому згідно п. 5.1 Договору іпотеки усі спори та розбіжності, що виникають між Сторонами за цим договором підлягають врегулюванню шляхом взаємних консультацій та переговорів.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» норми статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, відповідно до пункту 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Проте, із змісту витребуваної судом та дослідженої в судовому засіданні під час розгляду справи матеріалів реєстраційної справи по здійсненню 14 лютого 2019 року реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк» встановлено, що для здійснення спірної державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, АТ «Укрсоцбанк» було надано копію повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 28.09.2017 року, яке не було отримано ОСОБА_1 та повернулось за закінченням терміну зберігання, копія іпотечного договору, заява про державну реєстрації прав та їх обтяжень та повноваження представника банку.

В судовому засіданні встановлено, що реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк» відбулася на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» (право іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки) та відповідного застереження в іпотечному договорі.

У пункті 4.5 укладеного між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 договору іпотеки зазначено, що сторони дійшли згоди, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань за кредитним договором у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

При цьому, суд критично оцінює та не приймає до уваги посилання представника відповідача про те, що АТ «Укрсоцбанк» надсилало ОСОБА_1 , у передбачений спосіб, письмове повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, оскільки дане повідомлення було здійснено 28.09.2017 році, тобто майже за два роки до перереєстрації права власності на спірну квартиру. Натомість, матеріали реєстраційної справи містять докази про надіслання АТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 28 вересня 2017 року, яке не було отримане ОСОБА_1 , а повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.

Тобто, з урахуванням вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, про те, що відповідачем не надано суду належних доказів направлення іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення кредитного зобов`язання, відсутні відомості про завершення 30-денного строку з моменту отримання боржником письмової вимоги іпотекодержателя, відповідно відповідачі діяли всупереч і з порушенням положень статті 35 Закону України «Про іпотеку» та пункту 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому реєстратор не мала права здійснювати державну реєстрацію за АТ «Укрсоцбанк» права власності на спірну квартиру, що є предметом іпотеки, на підставі наданих документів.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною четвертою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Суд дійшов висновку, що іпотекодержателем не надано належного підтвердження виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що унеможливило встановлення державним реєстратором завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначена позиція також викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 362/115/19-ц (провадження № 61-13138св20).

Крім того, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасову заборону на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Отже у державного реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк».

Позовні вимоги ОСОБА_1 до державного реєстратора про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, індексний номер 45600271 від 19 лютого 2019 року, щодо проведення державної реєстрації права власності за АТ «Укрсоцбанк» на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягають задоволенню.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи .

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18 (провадження № 14-536цс18), вказано, що під час розгляду справи суди мають врахувати висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно того, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права (пункт 5.17 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 (провадження № 12-184гс18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача. Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36)).

Отже, позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, індексний номер 45600271 від 19 лютого 2019 року не можуть бути звернені до державного реєстратора, якого позивач визначив співвідповідачем. Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно № 30361769 від 14.02.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який внесено на підставі рішення Державного реєстратора відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівною про державну реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» на квартиру на адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та враховуюче часткове задоволення позовних вимог, судовий збір стягується пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 768 грн. 40 коп. із АТ «Альфа-Банк».

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 95, 133, 141, 142, 197, 198, 258, 259, 263 - 265, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - задовольнити частково.

Скасувати запис про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно № 30361769 від 14.02.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який внесено на підставі рішення Державного реєстратора відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівною про державну реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» на квартиру на адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Представник відповідача: Кравцова Світлана Миколаївна, свідоцтво про на заняття адвокатською діяльністю 001470 від 15.03.2019 року, видане Радою адвокатів Івано-Франківської області.

Відповідач: Державний реєстратор відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмила Володимирівна, адреса: Харківська область, Красноградський район, м. Красноград, вул. Соборна, 58/а.

Суддя - І.В. Ульяніч