МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2021 р. Справа №370/2232/20

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , (далі позивач), звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , (далі - відповідач), в якому, просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та примусово зняти її з реєстраційного обліку з вказаної квартири.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона є власником вказаної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею в даній квартирі зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є її донькою. Додатково вказала, що відповідач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 вже тривалий час, а саме понад три роки, не проживає за даною адресою, залишається там зареєстрованою, участі у витратах на оплату житлово-комунальних послуг не приймає, та позбавляє можливості позивачку здійснити продаж квартири.

Ухвалою суду від 30.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 30.10.2020 року та позовну заяву з додатками відповідач отримала 02.03.2021 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням №631. Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду будь-яких клопотань та відзиву на позовну заяву не подала, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8).

Згідно довідки про склад сім`ї № 2949 від 16.09.2020 р. на даний час у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: позивачка ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 та чоловік позивачки ОСОБА_3 (а.с. 16).

Згідно Акту обстеження від 15.09.2020 року (а.с. 12) за адресою: АДРЕСА_1 , у складі комісії: депутата Макарівської селищної ради Негоди О.О., секретаря ради Островської Н.М., спільно із сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - в даній квартирі зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але фактично не проживає за даною адресою з 2017 року. Особистого та спільного майна за місцем реєстрації ОСОБА_2 не має.

Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним.

Між сторонами склались правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України та Житловим кодексом УРСР.

При цьому, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з тим регулювання житлових відносин здійснюється спеціальним законом яким є Житловий Кодекс Української РСР.

Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Як встановлено ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також слід вказати, що відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання у Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється з-поміж іншого на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідач зареєстрована, однак більше року у ньому не проживає, відповідно не сплачує комунальних платежів, витрат на утримання майна, що порушує право власності позивачки на вказану квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 247, 265, 141, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у сумі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 23.03.2021 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 : адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.В. Косенко