ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4891/21 Справа № 2-4946/11 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2021 року по справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" про заміну стягувача у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про розірвання кредитного договору, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (далі - ТОВ "Діджи Фінанс") звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2021 року заяву задоволено, замінено первісного позивача (стягувача) публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») за виконавчими листами, виданими на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2011 року у цивільній справі №2-4946/11 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про розірвання кредитного договору, на правонаступника ТОВ «Діджи Фінанс».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2021 року та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні заяви, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутні правові підстави для задоволення заяви. Наголошував на тому, що ухвала порушує його права. Заявником не доведено факту того, що ПАТ «Дельта Банк» вибув як сторона виконавчого провадження та не доведено, що заявник є його правонаступником. Він не визнає жодних вимог за кредитним договором.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу сторони по справі не скористались.

09 квітня 2021 року на електрону адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи із зазначенням того, що представник ТОВ «Діджи Фінанс» не має змоги з`явитись у засідання чи прийняти участь у ньому онлайн.

Вказана заява не може бути прийнята до уваги колегією суддів, оскільки в ній зазначено, що вона подана представником ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" - ОСОБА_2, в той час коли стороною у даній справі ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" не являється.

Докази того, що ОСОБА_2 представляє інтереси саме ТОВ «Діджи Фінанс» до заяви не долучені та в матеріалах справи відсутні.

13 квітня 2021 року від представника ОСОБА_1 адвоката Страшко Д.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що лише 12 квітня 2021 року він уклав договір про надання правової допомоги, оскільки основний адвокат Федосєєв Є.О. захворів на ковід-19, а він має намір ознайомитись з матеріалами справи та скласти правову позицію, обговоривши її з ОСОБА_1

13 квітня 2021 року від представника ОСОБА_1 адвоката Федосєєва Є.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він знаходиться на лікарняному із захворюванням коронавірусом COVID-19.

Клопотання представників ОСОБА_1 адвокатів Страшко Д.С. та Федочєєва Є.О. до задоволення не підлягають, оскільки не надано жодних доказів які б підтверджували незадовільній стан здоров`я адвоката Федосєєва Є.О. та перебування його на лікарняному.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що на виконання Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та відповідно до пункту 10 частини 1 статті 152, частини 5 статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів" Державна судова адміністрація України наказом від 08.04.2020 №169 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, із наступними змінами внесеними наказом ДСА України від 23 квітня 2020 року №196.

Таким чином апелянт та його представники не були позбавлені права прийняти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2011 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором №464/ФКВ-087 від 02 серпня 2007 року у розмірі 3 060 292 грн.69 коп. та судові витрати у розмірі 1 820 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ "Дельта Банк" про розірвання кредитного договору було відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2017 року ПАТ «Дельта Банк» було видано дублікати виконавчих листів та поновлено строки для пред`явлення їх до виконання.

02 жовтня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір №2307/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за указаним кредитним договором, укладеним з ПАТ «Дельта Банк».

Задовольняючи подану ТОВ «Діджи Фінанс» заяву суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок відступлення прав грошової вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» набув права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №464/ФКВ-07 від 02 серпня 2007 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, але не стадією судового розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За змістом даної норми суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених ч.2 ст.442 ЦПК України та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ст.510 ЦК України).

Відповідно до ст.512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст.516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Беручи до уваги вище викладене, можна дійти висновку про те, що заміна сторони у виконавчому провадженні можлива до відкриття виконавчого провадження, при відкритому виконавчому провадженні і при відсутності виконавчого провадження, тобто, при наявності невиконаного судового рішення, однак не у випадку відсутності зобов`язання боржника.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні (у виконавчому листі), оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №643/4902/14-ц (провадження №61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі №201/8548/16-ц (провадження №61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі №190/2119/14-ц (провадження №61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі №370/2464/17 (провадження №61-39193св18).

На підтвердження обставин про те, що заявник є правонаступником ПАТ "Дельта Банк" суду надано нотаріально посвідчений договір №2307/К від 02 жовтня 2020 року про відступлення права вимоги. Також додатно витяг з додатку №1 та додатку №2 до вказаного договору відносно набуття вимоги саме стосовно боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами даної норми дійсність правочину презюмується.

Оскільки договір про відступлення права вимоги №2307/К від 02 жовтня 2020 року недійсним не визнавався, доводи апеляційної скарги в частині наявності правових підстав для скасування ухвали суду про заміну стягувача не можна визнати обґрунтованими.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви є вірними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що він не визнає жодних вимог за кредитним договором колегією суддів відхиляються.

Доводи стосовно недоведеності факту того, що заявник є правонуступником ПАТ "Дельта банк" спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування постановленої ухвали.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.