Справа № 664/2478/21
Провадження № 2-о/664/92/21
РІШЕННЯ

Іменем України

27 серпня 2021 року м. Олешки

Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: судді Бойка В.П.

секретар судового засідання Степанової С.К.

без сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Олешківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України ОСОБА_2 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с.Тертіне, Буйського району, Кострамської області.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Роздольне, Роздольненського району, Автономної республіки Крим помер ОСОБА_2 , батько заявника.

Заявник звернувся до Олешківського районного відділу ДРАЦС з заявою про державну реєстрацію смерті батька, однак в усній формі отримав відмову у зв`язку з тим, що пред`явлені для реєстрації смерті документи не відповідають умовам діючого законодавства, оскільки видані на окупованій території.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно для реєстрації смерті в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України.

Заявник у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа Олешківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу.

Враховуючи невідкладний розгляд заяви, згідно ч.2 ст.317 ЦПК України, суд вважає що неявка учасників справи не є перешкодою для її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.315, 317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхнім представником до суду за межами такої території.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується:

- свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько: ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 .

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с.Тертіне, Буйського району, Кострамської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наступним документом:

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 , виданим так званим «Роздольненським районним відділом записів актів цивільного стану Департамента записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим», дата видачі 03.06.2021 р., про що зроблений відповідний актовий запис про смерть №4. Місце смерті: окупаційна «Республіка Крим, Роздольненський район, смт. Роздольне».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна Республіка Крим - тимчасово окупована територія є невід`ємною частиною України з 20 лютого 2014 року та на територію якої, відповідно до ст.4 вказаного Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до положень ч.2 ст.49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Також, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia", "Ila § cu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, медичними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

За викладених обставин надані заявником, свідоцтво про смерть, виписку із медичної карти, з врахуванням наведеної вище практики ЄСПЛ, як виняток, приймаються судом до уваги під час розгляду даної справи як такі, що підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Суд враховує, що проведення державної реєстрації смерті батька заявника не вбачається за можливе в будь-якому органі РАЦС на території, підконтрольній українській владі, оскільки відсутній належний документ, який відповідно до законодавства, підтверджує факт смерті ОСОБА_2 .

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реєстрації смерті в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС.

З урахуванням вищевикладеного, з метою захисту прав заявника, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, оскільки лише такий спосіб забезпечити можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України.

Згідно пункту 8 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 на тимчасово окупованій території України в смт.Роздольне, Роздольненського район, АР Крим.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його підписання. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Олешківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), розташоване за адресою: Херсонська область, м. Олешки, вул. Пролетарська, буд. № 20.

Суддя В.П. Бойко