___________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4083/21
УХВАЛА

18.08.2021 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., оглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В:

10.08.2021 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 12681096,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову було розподілено судді Калініченко Л.В.

Під час перевірки відповідності позовної заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК України, судом встановлені недоліки у поданій заяві, за наслідком чого 11.08.2021 року суддею постановлено ухвалу, якою вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк терміном в п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків поданої заяви, а саме:

- надання до позову належного документа на підтвердження сплати судового збору за подання позову майнового характеру, який з урахуванням визначеної позивачем ціни позову та сплаченої суми, підлягає доплати в загальній сумі 10985,00 грн.

Також вказаною ухвалою суду було визначено, що наданий до позову дублікат квитанції №ПН2104 від 12.10.2020 року в сумі 10985,00 грн. не є належним підтвердженням сплати судового збору.

17.08.2021 року до суду надійшла заява від представника позивача на усунення недоліків поданої заяви з посиланням на те, що дублікат квитанції №ПН2104 від 12.10.2020 року в сумі 10985,00 грн. є належним доказом сплати судового збору, оригінал якої міститься в матеріалах справи №947/30192/20, за наслідком чого представник просить суд відкрити провадження по справі.

Дослідивши подані до суду документи та заяву представника позивача, суддя дійшла до наступного.

Стосовно посилань представника на дублікат квитанції №ПН2104 від 12.10.2020 року в сумі 10985,00 грн., як належний документ сплати судового збору в цій справі, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, позивачем до цього позову надано дублікат квитанції №ПН2104 від 12.10.2020 року в сумі 10985,00 грн., за яким не надходить до суду підтвердження про зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевіряючи викладені доводи представника позивача у заяві на усунення недоліків поданої заяви, судом встановлено, що оригінал квитанції ПН2104 від 12.10.2020 року в сумі 10985,00 грн. була надана, як доказ сплати судового збору за пред`явленим позовом ОСОБА_1 в рамках цивільної справи №947/30192/20, а відтак не може бути доказом сплати судового збору в цій справі.

Крім того, суддею встановлено, що в рамках цивільної справи №947/30192/20, ухвалою суду від 05.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, а саме за заявою позивача про залишення позову без розгляду, що у відповідності до ст.7 Закону України «Про судовий збір» є виключенням з можливих підстав для повернення судового збору.

За наслідком вищевикладеного та встановлених обставин, суд вважає безпідставними твердження представника позивача про можливість прийняття дублікату квитанції №ПН2104 від 12.10.2020 року в сумі 10985,00 грн. в якості належного доказу сплату судового збору в цій справі.

Отже, позивачем недоліки поданої заяви у відповідності до ухвали судді від 11.08.2021 року не усунуті.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

У зв`язку з тим, що позивачем недоліки поданої заяви не усунуті, ухвала суду про залишення позову без руху від 11.08.2021 року належним чином не виконана, суддя вважає, що у відповідності до ст. 185 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів слід повернути позивачеві та роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Калініченко Л. В.