П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м. Київ

Справа № 752/8879/20

Провадження: № 22-ц/824/6275/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Іванової І.В., Пікуль A.A.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кузьменка Максима Миколайовича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Мазур Ю.Ю.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.05.2017 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль Acura MDX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Цивільно-правова відповідальність винної особи, а саме, водія Lexus RX, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , застрахована ПрАТ «СК «Юнівес» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК № 1937128. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди йому, позивачу, як власнику автомобіля Acura MDX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було заподіяно матеріальний збиток, розмір якого згідно акту виконаних робіт АВР № 00064 від 05.03.2018 становить 36 948,80 грн. 11.05.2017 року ним було подано до відповідача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Цього ж дня співробітник відповідача провів огляд автомобіля. Співробітниками ПрАТ «СК «Юнівес» було проігноровано його прохання щодо надання копії протоколу огляду автомобіля, тому ним, позивачем, було подано письмову заяву на отримання копії даного протоколу від 11.05.2017 року, однак, до теперішнього часу відповідачем відповіді на його заяву не надано. 19.05.2017 року ним було подано до ПрАТ «СК «Юнівес» заяву про виплату страхового відшкодування з зазначенням орієнтовного розміру шкоди 40 100,00 грн, а також надано акт виконаних робіт. У відповідь на подану заяву він, позивач, не отримав жодного заперечення. 19.06.2017 року відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО, відповідно до наданих позивачем реквізитів у сумі 9 111,44 грн. 08.05.2018 року він подав відповідачу заяву про доплату страхового відшкодування відповідно до акту виконаних робіт від 05.03.2018 на суму 36 948,80 грн. Доплати страхового відшкодування до теперішнього часу не отримано. Сума страхового відшкодування у розмірі 9 111,44 грн, виплачена відповідачем на підставі звіту № 101 від 16.06.2017 про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля Acura MDX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Однак, вказаний звіт № 101 від 16.06.2017 неможливо використовувати, що підтверджується рецензією Фонду державного майна України на вказаний звіт. За наведених обставин, просив суд стягнути з відповідача на свою користь доплату страхового відшкодування у сумі 27 837,36 грн, пеню в розмірі 9 895,48 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ«Страхова компанія «Юнівес» на користь ОСОБА_1 суму майнового збитку в розмірі 27837, 36 грн.

Стягнуто з ПрАТ«Страхова компанія «Юнівес» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_3 в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес»подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що згідно чинного законодавства страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», отримавши повідомлення про ДТП, провело усі необхідні дії для визначення розміру страхового відшкодування та виплатило його у розмірі 9 111,44 грн на підставі звіту № 101 від 16.06.2017 року. У рецензії, на яку посилається позивач, зазначено, що виявлені недоліки не були пов`язані з допущенням неточностей або помилок при визначенні доцільності та характеру ремонтних впливів, вартості робіт та матеріалів або при здійсненні розрахунків розміру завданих збитків, натомість, ці недоліки були пов`язані з допущенням порушень виключно при технічному оформленні звіту. Не зважаючи на це, ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» з метою перегляду рішення про виплату страхового відшкодування звернулось до ТОВ «Юридична компанія «КОНСУЛАТ» із заявою про здійснення оцінки вартості матеріальної шкоди, завданої потерпілому. За результатами оцінки було складено звіт № 15/19 від 08.02.2019 року про оцінку вартості матеріального збитку ТЗ Acura MDX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно якого розмір матеріальної шкоди становить 9 054,44 грн. При розрахунку розміру страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» було використано звіт № 101 від 16.06.2017 року, згідно якого розмір страхового відшкодування є більшим (9 111,44 грн). Суд першої інстанції при ухваленні рішення, керувався загальними нормами ЦК України про відшкодування шкоди та знехтував спеціальними нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалами Київського апеляційного суду від 26 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що звіт № 101 від 16.06.2017 року був складений з порушенням вимог Закону, аналогічні порушення прослідковуються також при складенні звіту № 15/19 від 08.02.2019 року. Грубе порушення відповідачем своїх обов`язків та прямих вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» унеможливило складання та використання будь-якого звіту. Вказував, що даним законом не передбачено обов`язку страховика з виплати страхового відшкодування виключно на підставі звіту про оцінку майна, а навпаки, передбачена можливість використання рахунків-фактур, актів виконаних робіт, тощо. Відповідачем не було жодним чином висловлено будь-якого заперечення щодо визначеної ним суми страхового відшкодування у розмірі 40 100 грн. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За правилом частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 09.05.2017 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Acura MDX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу та транспортного засобу Lexus RX, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що підтверджується оформленим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (євро протокол).

Цивільно-правова відповідальність винної особи, а саме, водія Lexus RX, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , застрахована ПрАТ «СК «Юнівес» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1937128.

19.05.2017 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Юнівес» із заявою про страхове відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 09.05.2017 в м. Києві, внаслідок якої було пошкоджено належний йому транспортний засіб.

Згідно звіту № 101 від 16.06.2017 про оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу Acura MDX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту складає 9111,44 грн.

ПрАТ «СК «Юнівес» 19.06.2017 року було здійснено страхове відшкодування в розмірі 9111,44 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що дії ПрАТ «СК «Юнівес» не відповідають вимогам законодавства, страховик не належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем та не виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та в спосіб, що передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому дійшов висновку про те, що різниця між розміром фактичної шкоди (36948,80 грн) та розміром виплаченого страхового відшкодування (9111,44 грн) - 27 837,36 грн підлягає стягненню з відповідача.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить за наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У частині 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Отже, страховик відповідача (ПрАТ «СК «Юнівес») за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тобто, страховик відповідача (ПрАТ «СК «Юнівес») за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092).

Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-760цс15.

Отже, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі, й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Матеріали справи свідчать, що позивач звертався до страховика та отримав від останнього страхове відшкодування (витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу транспортного засобу) у загальному розмірі 9111,44 грн.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що сплаченого ПрАТ «СК «Юнівес» розміру страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування витрат, понесених ним на ремонт автомобіля.

Проте, з наданого позивачем акту виконаних робіт АВР№00064 від 05.03.2018 року, виконаного ФОП ОСОБА_5 ,убачається, що вартість відновлювальних робіт автомобіля Acura MDX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який 2008 року випуску, розрахована без урахування фізичного зносу, а відтак стягнення зі страховика заявленої суми страхового відшкодування на підставі вказаного акту виконаних робіт суперечитиме положенням ст.ст. 22, 298 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також слід відмітити, що згідно із ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Відповідно до п. 1.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

На виконання вимог Закону № 1961-IV та з метою визначення розміру збитків, завданих позивачу в результаті пошкодження транспортного засобу, на підставі Методики та за допомогою програмного продукту «Audatex», рекомендованого Міністерством юстиції для проведення автотоварознавчих досліджень, спеціалістом страховика було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та складено звіт № 101 від 16.06.2017 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Acura MDX в загальному розмірі становить 9111,44 грн.

ОСОБА_1 , реалізуючи своє встановлене цивільним процесуальним законодавством право на подання доказів, надав суду рецензію від 15 січня 2019 року на звіт № 101 від 16.06.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля, в якій зазначено, що розрахунки за текстом звіту про оцінку КТЗ наявні. При розрахунках використано комп`ютерну програму АУДАТЕКС. Разом з тим, приймаючи до уваги порушення при складанні та оформленні протоколу огляду, дата складання якого відрізняється від дати складання ремонтної калькуляції, розрахунок вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля під час ДТП не можуть вважатись об`єктивними. Звіт класифікується за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний.

Тобто, виявлені недоліки були пов`язані з допущенням порушень при технічному оформленні звіту, а не при визначенні характеру ремонтних робіт, вартості робіт.

Разом з тим, ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» з метою перегляду рішення про виплату страхового відшкодування звернулось до ТОВ «Юридична компанія «КОНСУЛАТ» із заявою про здійснення оцінки вартості матеріальної шкоди, завданої потерпілому.

За результатами оцінки було складено звіт № 15/19 від 08.02.2019 року про оцінку вартості матеріального збитку ТЗ Acura MDX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно якого розмір матеріальної шкоди становить 9 054,44 грн.

Вказаний звіт позивачем у відповідності до вимог процесуального закону не спростований.

Отже, ПрАТ «СК «Юнівес» при визначенні суми страхового відшкодування було дотримано вимог спеціального закону у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачено страхове відшкодування, яке було розраховано у порядку, встановленому законодавством.

ПрАТ «СК «Юнівес» було виконано обов`язок згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та виплачено страхове відшкодування у розмірі, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто, витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6 до ПрАТ «СК «Юнівес», а відтак такі вимоги задоволенню не підлягають.

Як зазначено вище, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі, й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Особою, яка завдала шкоду, в даному випадку є ОСОБА_2 , проте, ОСОБА_6 будь-яких вимог до останнього в рамках даного позову заявлено не було.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права на звернення до суду із позовною заявою до належного відповідача з урахуванням вимог щодо предметної та суб`єктної юрисдикції.

Суд першої інстанції не повно з`ясував обставини у справі та не звернув уваги на те, що правовідносини, які склались між сторонами, регламентує спеціальний Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, який встановлює обмеження щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме, франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, та, як наслідок дійшов помилкового висновку про задоволення позову та стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» на користь ОСОБА_1 суму майнового збитку в розмірі 27 837, 36 грн.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених підстав, апеляційна скарга ОСОБА_3 в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» підлягає задоволенню, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.

Згідно ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що наслідком апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції є задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у позові, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1261 грн, сплачені за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»(, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1261(одна тисяча двісті шістдесят одна) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.А. Пікуль

І.В. Іванова