РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1877/21

17 серпня 2021 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача - не з`явився

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/1877/21 за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (с.Великий Мидськ Костопільського району Рівненської області) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не проживає по місцю реєстрації близько 4 років, участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг не приймає. Реєстрація відповідача у будинку позбавляє позивача можливості оформити пільги по оплаті комунальних послуг.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що він, позивач та їхні спільні діти є співвласниками вказаного житлового будинку. Він дійсно проживає окремо, у цивільному шлюбі, разом з тим до будинку у АДРЕСА_1 (до впорядкування нумерації - 3б) періодично приїздить, сплачує земельний податок. Також зазначив, що вказаний будинок першопочатково був наданий йому як молодому спеціалісту, а пізніше приватизований у рівних частках на усіх членів родини. Також зазначив, що позивач часто їздить на заробітки, тому має кошти на сплату комунальних платежів. Його реєстрація у будинку ніяким чином не впливає на розмір комунальних платежів, оскільки оплачується лише електроенергія по лічильнику, тобто, по факту споживання позивачем.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.01.2005 року, житловий будинок у АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/4 частки, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.02.2005.

Відповідно до довідки №4221/02-08 від 07.06.2021 року, виданої Виконавчим комітетом Костопільської міської ради, у житловому будинку в АДРЕСА_1 дійсно проживає і веде самостійно господарство на даний час ОСОБА_2 .

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Судом встановлено, що, відповідач є співвласником вказаного будинку, а позивач не є одноосібним власником. Зазначені позивачем обставини про те, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад 4 роки, не свідчать про відмову останнього від права власності на нерухоме майно та не є підставами для припинення права власності на нього.

Враховуючи викладене суд дійшов переконливого висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки положення частини другої статті 405 ЦК України не розповсюджуються на спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову позивачем судовий збір не сплачено, подано клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, оскільки із лютого 2021 року вона ніде не працює, не отримує доходів.

Відповідно до ч.2 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.136 Цивільного процесуального кодексу України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз такого нормативного врегулювання дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

За результатами розгляду клопотання, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність обставин для звільнення її від сплати судового збору. Зокрема, на підтвердження скрутного матеріального становища подано лише відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів за період з 4 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року. Позов було подано у липні 2021 року, відомості про доходи за період, що передував подачі позову, суду не подано. Натомість, вбачається, що позивач отримує дохід від надання в оренду земельних ділянок. Також, із індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 не вбачається, що остання не працює, перебуває на обліку по безробіттю.

Таким чином, клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене, а також немайновий характер спору, з позивача в дохід держави належить стягнути 908,00 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 141, 211, 258, 259, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (с.Великий Мидськ Костопільського району Рівненської області) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави 908,00 грн судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 19.08.2021.

СуддяВ. В. Левчук