ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«26» серпня 2021 року м. Херсон

Справа № 766/4767/20 Провадження № 22-ц/819/1396/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С. І. від 19 січня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та отримує від Товариства послуги з централізованого опалення.

Між ним та відповідачем існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання, який передбачений приписами чинних нормативно-правових актів. За весь час користування послугами з централізованого опалення від відповідача жодного разу не надходила вимога про розірвання договору, що свідчить про його визнання.

Позивач зазначав, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу належним чином оплату за надані йому послуги з централізованого опалення не вносить, у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість за період з жовтня 2010 року по січень 2020 року у розмірі 31 702 грн 53 коп., яку позивач просив стягнути з останнього та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 березня 2021 року у задоволенні позову АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Херсонська теплоелектроцентраль», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило рішення суду скасувати, ухвалити нове про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту теплову енергію за період з січня 2017 року по січень 2020 року у розмірі 16 162,74 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що суд першої інстанції застосувавши строк позовної давності у даній справі, не звернув уваги на те, що заборгованість за спожиту теплову енергію за період з січня 2017 року по січень 2020 року підлягає стягненню.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «Херсонська ТЕЦ», суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом 19 березня 2020 року про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення; заборгованість виникла за період з жовтня 2010 року по січень 2020 року, тобто останній звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності.

Комунальні послуги з централізованого опалення мешканцям житлового будинку, в якому знаходиться квартира ОСОБА_1 , надаються АТ «Херсонська ТЕЦ».

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за послуги з централізованого опалення, станом на 01 лютого 2020 року у останнього обліковується заборгованість у розмірі 31 702,53 грн /а. с. 4-5/.

Згідно акту про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 05 жовтня 2010 року, складеного у складі представника власника будинку або уповноваженою ним особою ЖЕУ-7 ОСОБА_2 , представником монтажної організації ФОП ОСОБА_3 та власником квартири ОСОБА_1 , у жовтні 2010 року виконано відключення квартири від централізованого опалення шляхом видимого розриву заварюванням ізольованих стояків діаметром 20 мм, 1 шт.; 15 мм, 2 шт. /а. с. 56/.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За частиною 2 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а статтею 25 даного Закону передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно пункту 24 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил).

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, було визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг.

Зокрема вказаним Порядком було установлено, що для вирішення питання відключення від мережі централізованого опалення, власник (власники) житлового будинку повинні звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляються протоколом. У разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, відключення споживачів від мережі централізованого опалення у законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади і з дотриманням споживачем процедури визначеної Порядком.

Зі змісту акту про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 05 жовтня 2010 року вбачається, що відключення від стояків централізованого опалення здійснено власником квартири ОСОБА_1 без погодження з представником виконавця послуг з централізованого опалення (АТ Херсонська ТЕЦ», тобто своїми силами, що не є підставою для припинення нарахування платежів теплопостачальною організацією.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року (справа № 6-1192цс15), постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (справа № 490/11619/15-ц) та від 18 червня 2020 року у справі № 643/133/17.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що, оскільки ОСОБА_1 самовільно відключив свою квартиру від централізованого опалення та не вирішив у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення, тому відсутні підстави для зняття відповідача з обліку, як споживача послуги.

При цьому, із Закону України «Про житлово-комунальні послуги» випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постановах Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17, від 22 липня 2020 року у справі № 500/5362/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Відтак, у ОСОБА_1 наявна заборгованість перед позивачем за надання послуг з теплопостачання.

При цьому, статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Також, згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

За приписами статті 253 цього ж Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому згідно із частиною першою статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України).

За таких обставин, враховуючи вище зазначені норми права та встановлені колегією суддів обставини, те, що АТ «Херсонська ТЕЦ» звернулася до суду з позовом 19 березня 2020 року , а відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції просив застосувати позовну давність , з ОСОБА_1 на користь АТ «Херсонська ТЕЦ» підлягає стягненню заборгованість за поставлену і спожиту теплову енергію за період з січня 2017 року по січень 2020 року, яка складає 16 162,74 грн (31 702,53 грн 15 539,79 грн).

Згідно із частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вище зазначеного, апеляційна скарга АТ «Херсонська ТЕЦ» підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з постановленням нового про часткове задоволення позову і стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Херсонська ТЕЦ» заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 16 162,74 грн.

Згідно вимог ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог АТ «Херсонська ТЕЦ», з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 224,60 грн ( (2 102 грн х 50,98 %) + 3 153 грн) ) .

Керуючись ст. ст. 367, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2021 року скасувати, постановити нове.

Позов Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 16 162,74 грн та судовий збір у розмірі 4 224,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. П. Воронцова

Судді: П. Я. Ігнатенко

О. М. Полікарпова