Справа № 635/48/21
Провадження № 2/630/162/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2021 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Дем`яненко І.В.,
за участю секретаря судового засідання Нескоромної Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ПрАТ «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу
Представник ПАТ «СГ «ТАС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача кошти виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 90 000,00 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 13 березня 2018 року приблизно о 19 год. 20 хв. в районі будинку № 42 по вул. Слобожанській в м. Люботин відповідач стані алкогольного сп`яніння 1,99 проміле керував в транспортним засобом «Audi» 80 з польською реєстрацією, не врахував дорожню обстановку не вибрав безпечну швидкість, виїхав на полосу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer» д.н. НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку. Відповідач самовільно залишив місце ДТП, чим порушив вимоги пункту 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.
Внаслідок даного ДТП автомобілю «Mitsubishi Lancer» д.н. НОМЕР_1 , завдано механічних пошкоджень, його власнику заподіяно матеріальний збиток.
Постановою Люботинського міського суду Харківської області у справі № 638/159/18 від 12 квітня 2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та у самовільному залишенні місця події визнано саме відповідача, Відповідно до постанови Апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, 122-4. 130 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 5546687 , діючим на час вчинення ДТП, яким передбачено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, становить 100000 грн. 00 коп., а розмір франшизи - 1000 грн. 00 коп.
Відповідно до ремонтної калькуляції вартість ремонту автомобіля потерпілого складає 340 356 грн.
Позивачем АТ «СГ «ТАС», на вищезазначену адресу проживання відповідача було направлено регресну вимогу, яку не було вручено під час доставки з незалежних від позивача причин.
Станом на день подання даного позову до суду відповідач добровільно не відшкодував позивачу в порядку регресу виплачене потерпілому страхове відшкодування.
Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 23 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення коштів виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Призначено судове засідання.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду справи , до суду не з`явився, заяв, клопотань не направляв.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом було встановлено, що 13 березня 2018 року приблизно о 19 год. 20 хв. в районі будинку № 42 по вул. Слобожанській в м. Люботин відповідач стані алкогольного сп`яніння 1,99 проміле керував в транспортним засобом «Audi» 80 з польською реєстрацією, не врахував дорожню обстановку не вибрав безпечну швидкість, виїхав на полосу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer» д.н. НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку. Відповідач самовільно залишив місце ДТП, чим порушив вимоги пункту 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.
Внаслідок даного ДТП автомобілю «Mitsubishi Lancer» д.н. НОМЕР_1 , завдано механічних пошкоджень, його власнику заподіяно матеріальний збиток.
Постановою Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130, 122-4 КУпАП (а.с.14-16). Постановою Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.17-19).
З положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 5546687 , діючим на час вчинення ДТП, яким передбачено, що розмір страхової суми за шкоду, розмір франшизи - 1000 грн. 00 коп.
Позивачем 21 березня 2018 року зареєстрована заява про страхове відшкодування від власника пошкодженого автомобіля.
Відповідно до заяви потерпілого, він погодився з тим, що розмір страхового відшкодування складає 90 000 грн. з вирахуванням франшизи 1000, 00 грн. та не наполягав на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Згідно завітну № 35 R /40/1 про оцінку пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» д.н. НОМЕР_1 від 29 березня 2018 року, ринкова вартість пошкодженого КТЗ «Mitsubishi Lancer» д.н. НОМЕР_1 на дату оцінки складає 69 063,22 грн.
Позивачем ПAT «СГ «TAC», на адресу відповідача була направлена регресна вимога, яка не була вручена під час доставки з незалежних від позивача причин.
Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання).
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 22 ЦК України - особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
В силу п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
У відповідності до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно з п. 12.1 ст.12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
У відповідності до ст.5 Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У відповідності до положень ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 9 Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Відповідно до п. 1.4, 1.7 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Статтею 22 Закону № 1961-IV встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Пунктами 33.2, 33.3 ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.
У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.
Згідно абзацу другому пункту 36.2 статті 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
На підставі вимог Закону, страховик, у якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, з вини якої завдано шкоди, відшкодовує завдані збитки в межах страхової суми з урахування фізичного зносу транспортного засобу.
Відповідно ст.. 36 Закону, страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та відповідні кошти були перераховані на рахунок позивача.
Таким чином встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за полісом, оскільки керував забезпеченим транспортним засобом. Доказів що він неправомірно заволодів транспортним засобом, що може може визначати обсяг його відповідальності в силу ст.. 1187 ЦК України, матеріали справи не містять. Отримавши у користування транспортний засіб, відповідач повинен мав бути обізнаний про права та обов`язки, як водія, відповідальність якого застрахована та мав діяти у відповідності до вимог законодавства. Також в силу Закону зобов`язаний сприяти встановленню всіх обставин події в силу ст.. 33-1 Закону.
З аналізу вимог Закону, учасники ДТП можуть залишити місце події лише в разі складання спільної заяви про настання ДТП та повідомити страховика про подію, до повноважень якого також належить право розслідування та встановлення всіх обставин та розміру шкоди.
Проте як встановлено, відповідач покинув місце події без вчинення певних дій, що підтверджується постановою суду про притягнення його до відповідальності.
На підставі заяви потерпілого та рахунку на оплату, між страховиком та потерпілим було узгоджено розмір та порядок виплати страхового відшкодування, як це прямо передбачено Законом.
Таким чином, суд оцінюючи надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що страхове відшкодування було здійснено у відповідності до вимог Закону,
Відповідно до ст.38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 2102,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням.
Керуючись ст.ст.1166, 1188, 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 2, 4, 48 , 58, 76-81, 210, 263 -265, 280- 282 , 354, 355 ЦПК України суд, -
Позов ПрАТ «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 13 квітня 2021 року
Суддя(підпис) І. В. Дем`яненко