Справа № 754/7911/21
У Х В А Л А

Іменем України

25 серпня 2021 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Гринчак О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 401 497,50 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

09.08.2021 на адресу суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просить:

1. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаного будинку.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаного будинку.

3. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Відповідача, що знаходяться на банківських рахунках, відкритих на його ім`я, у банківських установах України.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що є підстави вважати, що відповідач не виконає рішення суду у справі № 754/7911/21, а навпаки вживатиме дії з метою відчуження його права власності третім особам та зняття коштів з банківських рахунків. Так, відповідач не відповідає на телефонні дзвінки, вже 8 місяців не з`являється у місці його реєстрації. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на праві приватної власності ОСОБА_2 належить: будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 15633262; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 37847398.

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про те, що вказана заява не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.10.2019 у справі № 752/20385/18 (провадження № 61-5600св19) викладено правову позицію, відповідно до якої, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Враховуючи предмет спору, а саме стягнення заборгованості в сумі 401 497,50 грн. на підставі договору позики від 09.08.2020, а також те, що заява про забезпечення позову не містить доказів та належного переконливого обґрунтування про те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання з боку відповідача рішення суду у справі №754/7911/21 у разі задоволення позову, тому правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову на підставі поданої заяви про забезпечення позову відсутні, таким чином у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І. Гринчак