РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року

м. Рівне

Справа № 572/525/21

Провадження № 22-ц/4815/846/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2021 року (ухвалене у складі судді Березня Ю.В.) у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову покликається на протиправність відмови нотаріуса оформити за нею спадщину з огляду на наявність інших спадкоємців, які своєчасно не відмовились від спадкування своїх часток. Стверджує, що вони після смерті спадкодавця були зареєстровані за місцем його проживання, однак постійно там не проживали та не претендують на земельні ділянки, тому вважає відмову нотаріуса безпідставною.

Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом, після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на земельну ділянку площею 1,16 га для ведення особистого селянського господарства (згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ №046798); на земельну ділянку площею 1,10 га для ведення особистого селянського господарства (згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ №046799); на земельну ділянку площею 0,27 га для ведення особистого селянського господарства (згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ №046800).

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивачки про постійне проживання відповідачів у іншому місці, визнання цих обставин відповідачами, є недоведеними. Крім того, місцевий суд наголосив, що жоден із відповідачів у встановлений строк не скористався правом подання заяви про відмову від належної йому частки та відсутність для цього будь-яких перешкод.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що заявлений нею позов був повністю визнаний відповідачами, визнання ними цього позову не суперечить ні вимогам закону, ні їх інтересам. Наголошує, що відповідачами підтверджено, що вони не проживали постійно зі спадкодавцем на день його смерті, а відтак не являються такими, що фактично прийняли спадщину.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві відповідачі зазначають, що позовні вимоги визнають, тому просять апеляційну скаргу задовольнити.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення її без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_5 була дружиною померлого, що вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серія РВ №046798, серія РВ №046799, серія РВ №046800 від 8 листопада 2003 року померлому належали земельні ділянки на території Сарненського району для ведення особистого селянського господарства, площею 1,16 га., 0,10 га., 0,27 га відповідно.

ОСОБА_5 , яка відповідно до ст. 1261 ЦК України, належить до першої черги спадкоємців за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця на час відкриття спадщини постійно з ним проживала та була зареєстрована.

Постановою державного нотаріуса Сарненської районної державної нотаріальної контори Соколовської М. В. від 8 лютого 2019 року ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно з огляду на обставини прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 іншими спадкоємцями в розмірі по 1/4 частині кожен.

Згідно із ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 1273 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суд України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Як вбачається із змісту постанови нотаріуса, довідкою Кам`яне-Случанської сільської ради №744 від 5 жовтня 2018 року стверджується, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який проживав в АДРЕСА_1 , разом із ним були зареєстровані та проживали жінка ОСОБА_5 , син ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 ..

Разом з цим, доводи позивачки про постійне проживання відповідачів у іншому місці та визнання цих обставин самими відповідачами не доведені жодними доказами, а відтак обставини їх проживання разом із спадкодавцем, що вбачається із постанови нотаріуса, не спростовані.

Визнання відповідачами позову не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходити виключно із факту визнання позову відповідачами.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що спадкоємці прийняли спадщину та протягом строку, встановленого для її прийняття, заяв про відмову від спадщини не подали, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені у апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи, по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.