Провадження № 2/369/47/21
РІШЕННЯ

Іменем України

19.04.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючого судді Янченка А.В., за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень правил добросусідства та санітарних норм

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про зобов`язання ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , демонтувати господарську споруду (курник), розташовану біля межі з земельною ділянкою ОСОБА_1 та перенести його не менш 15 метрів від інших будівель та споруд.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що по сусідству з ОСОБА_1 проживає гр. ОСОБА_2 , який в своєму домогосподарстві, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на межі з домогосподарством гр. ОСОБА_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 в безпосередній близькості (менше 15 м.) від житлового будинку ОСОБА_1 впритул до паркана, який розділяє домогосподарства збудував тимчасову господарську споруду - курник з місцем для вигулу птиці де постійно утримує свійську птицю курей.

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, так як вони порушують вимоги діючого законодавства та завдають шкоди здоров`ю родини ОСОБА_1 .

З метою усунення порушень правил добросусідства та санітарних норм громадянином ОСОБА_2 позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням перенести вказаний курник в іншу частину домогосподарства з урахуванням санітарних норм, відповідач на вказане звернення не реагує.

Враховуючи відмову у задоволенні прохань позивача, останній звернувся з позовом до суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.12.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.03.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 19.04.2021.

19.04.2021 до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.03.2021 від позивача та його представника надійшла заява про розгляд справи за наявними матеріалами без участі позивача, яка задоволена судом.

Відповідач у судове засідання 19.04.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити із таких підстав.

На обгрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що по сусідству з ОСОБА_1 проживає гр. ОСОБА_2 , який в своєму домогосподарстві, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на межі з домогосподарством гр. ОСОБА_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 в безпосередній близькості (менше 15 м.) від житлового будинку ОСОБА_1 впритул до паркана, який розділяє домогосподарства збудував тимчасову господарську споруду - курник з місцем для вигулу птиці, де постійно утримує свійську птицю, курей.

Як вбачається з відповіді на адвокатський запит № 1-12/1479 від 13.10.2020 працівниками профільних підрозділів сільської ради разом з дільничним інспектором поліції 09.09.2020 було здійснено комісійний виїзд за адресою: АДРЕСА_1 в рамках розгляду скарги гр. ОСОБА_1 на предмет виявлення/підтвердження факту функціонування збудованої господарської споруди - курника з місцем вигулу птиці, що встановлено з порушенням охоронно-санітарних норм, визначених чинними державними будівельними нормами, власник земельної ділянки гр. ОСОБА_2 членів комісії на свою приватну територію не допустив.

07.10.2020 працівниками профільних підрозділів сільської ради повторно було здійснено виїзд комісії за вищевказаною адресою. Власник земельної ділянки гр. ОСОБА_2 членів комісії на свою територію повторно не допустив.

З наданих позивачем матеріалів, а саме фотографій курника, які були зроблені дільничим інспектором поліції Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 та відеофіксації курника на CD диску, яка була зроблена позивачем, встановлено порушення відповідачем правил добросусідства, а саме облаштування господарської споруди (курника), розташованої на відстані ближче 15 метрів від інших будівель та споруд позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2. N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно зі статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України та ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою. Позов про усунення порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню, якщо позивач доведе, що він є власником земельної ділянки, і що діями відповідача порушується його право власності.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог цієї статті суд повинен встановити наявність певних обставин, які свідчать про те, що відповідач порушив закон (технічні норми і правила), а також що такі дії порушують права позивача.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Нормами п. "г" ч. 1 ст. 91 ЗК України на власників та землекористувачів земельних ділянок покладено обов`язок не порушувати права власників суміжних земельних ділянок.

В ст. 96 ЗК України зазначено, що землекористувачі зобов`язані, зокрема, дотримуватися правил добросусідства.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Стаття 375 ЦК України надає право власникові земельної ділянки зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376 ЦК України).

Пунктом 22 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України про правовий режим самочинного будівництва визначено, що під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, не додержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

ДБН Б.2.2-12:2019, встановлено допустиму відстань від житлового будинку та літньої кухні до господарських будівель (сараїв) для худоби, інших тварин та птахів площею до 50 кв.м., що становить 15 метрів.

Також вказаний ДБН встановлює відстань від межі не менше 3 м. для нової садибної та дачної забудови. Але при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав тощо.

При цьому, обов`язком власника у негаторному позові не є доказування неправомірності дій відповідача. Він припускається таким, доки сам не доведе правомірність своєї поведінки. Отже, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, а неправомірність дій відповідача презюмується.

Як вбачається з матеріалів справи, облаштування господарської будівлі (курника) відбулось з порушенням правил добросусідства, таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач порушує права позивача, як суміжного землекористувача та перешкоджає йому у вільному користуванні своїм майном, у зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , демонтувати господарську споруду (курник), розташовану біля межі з земельною ділянкою ОСОБА_1 та перенести його не менш 15 метрів від інших будівель та споруд.

Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 274,279 ЦПК України, суд -,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень правил добросусідства та санітарних норм задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , демонтувати господарську споруду (курник), розташовану біля межі з земельною ділянкою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; паспорт серія НОМЕР_1 ) та перенести його не менш 15 метрів від інших будівель та споруд.

Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 840 (вісімсот сорок гривень) 80 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.В. Янченко