У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Лісовська О.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітич-Транс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніон Консалтинг ЛТД Груп», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські автоматизовані системи», треті особи: державний реєстратор Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_2 , Міністерство юстиції України, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Вітич-Транс» звернувся до суду із позовом до відповідачів ТОВ «Юніон Консалтинг ЛТД Груп», ОСОБА_1 , ТОВ «Українські автоматизовані системи» про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до позову ТОВ «Вітич-Транс» просить суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2002 року, укладений між ТОВ «Вітич-Транс» та ОСОБА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень ТОВ «Юніон Консалтинг ЛТД Груп», ОСОБА_1 на 2 об`єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- витребувати від відповідачів належне позивачу майно, а саме нежитлові приміщення № А, Б, В, Г, Д, З, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що у подальшому без достатньої правової підстави були розділені на 2 окремих об1єкти нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваний Договір є недійсним та таким, що укладений всупереч положень цивільного законодавства України та всупереч законних інтересів позивача, а нежитлові приміщення мають бути витребувані від останніх набувачів майна на користь позивача як єдиного законного та повноважного власника майна.

25.08.2021 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову. Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення у даній справі через наявну високу загрозу відчуження майна третім особам, єдиним власником якого є позивач, що у подальшому істотно ускладнить виконання рішення суду. У випадку такого відчуження відповідачами об`єктів нерухомого майна третім особам, відновити становище, що існувало до порушення прав позивача, стане неможливим, оскільки останньому знову потрібно буде звертатися до суду з новими позовами. Крім того, подальші дії відповідачів можуть завдати значної шкоди позивачу, як власнику майна та як суб`єкту господарювання, а для відновлення порушених прав та законних інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль, витрат коштів та часу.

Також представник позивача вказує про те, що на даний час у відповідачів є наміри відчуження нерухомого майна третім особам, що підтверджується листуванням ТОВ «Юніон Консалтинг ЛТД Груп» з потенційним покупцем ТОВ «Тренд Інвест Груп», що мало місце з 02.08.2021 року по 10.08.2021 року, на підтвердження чого надано письмові докази.

Крім того, позивачу стало відомо про існування рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.05.2017 року, яким постановлено демонтувати нежилі приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з рядом порушень, допущених власником нежилих приміщень. Вказане свідчить про те, що якщо власник вищезазначених нежилих приміщень продовжить не вживати заходи для того, щоб усунути виявлені порушення для запобігання демонтажу нежилих приміщень, наслідки та доля нежилих приміщень можуть бути непередбачуваними, що відповідно значно ускладнить можливість виконання судового рішення в майбутньому щодо повернення нежилих приміщень законному власнику майна.

Так, рішенням Департаменту благоустрою встановлено «зупинення дії п. 53 доручення відповідача 1 від 22.05.2017 року про демонтаж нежилих приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , як такі, що використовуються ТОВ «Вітич-Транс», та заборони відповідачам та будь-яким іншим особам вживати будь-яких заходів щодо демонтажу, пошкодження, знищення нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , як такі, що використовуються ТОВ «Вітич-Транс», право власності на які зареєстровано за позивачем». Отже у зв`язку з невжиттям відповідачем 1 заходів для усунення порушень та запобігання демонтажу нежилих приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Департаменту благоустрою, відновити становище, що існувало до порушення прав позивача, стане неможливим, оскільки майна, що є предметом позову, не буде існувати фізично. Наслідками для позивача стане демонтаж об`єктів нерухомого майна.

На підставі викладеного представник позивача просить забезпечити позову наступним чином:

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 2656, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований на праві власності за ТОВ «Юніон Консалтинг ЛТД Груп»;

- передати на відповідальне зберігання об`єкт нерухомого майна, загальною площею 2656, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований на праві власності за ТОВ «Юніон Консалтинг ЛТД Груп», на час розгляду та вирішення справи, до ТОВ «Вітич-Транс»;

- накласти арешт на громадське приміщення № 1 (в літ. Г), загальною площею 184, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 ;

- передати на відповідальне зберігання громадське приміщення № 1 (в літ. Г), загальною площею 184, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 , на час розгляду та вирішення справи, до ТОВ «Вітич-Транс».

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред"явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюються для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Згідно із п. 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном) тощо.

Як вбачається з поданої заяви, заявник просить суд накласти арешт на нерухоме майно та передати його на відповідальне зберігання позивачу, зважаючи на те, що наявна висока загроза відчуження майна третім особам, що у подальшому істотно ускладнить виконання рішення суду.

Так, на даний час у відповідачів є наміри відчуження нерухомого майна третім особам, що підтверджується листуванням ТОВ «Юніон Консалтинг ЛТД Груп» з потенційним покупцем ТОВ «Тренд Інвест Груп», що мало місце з 02.08.2021 року по 10.08.2021 року, на підтвердження чого надано письмові докази.

Крім того, є рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.05.2017 року, яким постановлено демонтувати нежилі приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з рядом порушень, допущених власником нежилих приміщень.

Вказане свідчить про те, що якщо власник вищезазначених нежилих приміщень продовжить не вживати заходи для того, щоб усунути виявлені порушення для запобігання демонтажу нежилих приміщень, наслідки та доля нежилих приміщень можуть бути непередбачуваними, що відповідно значно ускладнить можливість виконання судового рішення в майбутньому щодо повернення нежилих приміщень законному власнику майна.

Так, рішенням Департаменту благоустрою встановлено «зупинення дії п. 53 доручення відповідача 1 від 22.05.2017 року про демонтаж нежилих приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , як такі, що використовуються ТОВ «Вітич-Транс», та заборони відповідачам та будь-яким іншим особам вживати будь-яких заходів щодо демонтажу, пошкодження, знищення нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , як такі, що використовуються ТОВ «Вітич-Транс», право власності на які зареєстровано за позивачем». Отже у зв`язку з невжиттям відповідачем 1 заходів для усунення порушень та запобігання демонтажу нежилих приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Департаменту благоустрою, відновити становище, що існувало до порушення прав позивача, стане неможливим, оскільки майна, що є предметом позову, не буде існувати фізично.

Як передбачено діючим законодавством, метою вжиття заходів забезпечення позову у цивільному судочинстві, зокрема, є забезпечення ефективного захисту прав позивача, що також повністю відповідає завданню цивільного судочинства.

Касаційним цивільним судом Верховного Суду у постанові від 26.02.2021 року у справі № 405/137/19 зазначено наступне: «Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим».

Таким чином, ефективний захист прав позивача у межах даної справи прямо залежить від вжиття заявлених ним заходів забезпечення позову з метою збереження власності позивача до моменту виконання судового рішення та відновлення порушених прав позивача як власника.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Суд зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, суд цивільної юрисдикції повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Наданими позивачем письмовими доказами доведений факт вчинення відповідачами можливих дій щодо відчуження нерухомого майна, що є предметом спору, а також факт того, що невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому утруднути чи зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, що завдасть значних збитків позивачу.

Враховуючи викладене вище, вимоги національного та міжнародного законодавства, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 2656, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований на праві власності за ТОВ «Юніон Консалтинг ЛТД Груп».

Передати на відповідальне зберігання об`єкт нерухомого майна, загальною площею 2656, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований на праві власності за ТОВ «Юніон Консалтинг ЛТД Груп», на час розгляду та вирішення справи, до ТОВ «Вітич-Транс».

Накласти арешт на громадське приміщення № 1 (в літ. Г), загальною площею 184, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 .

Передати на відповідальне зберігання громадське приміщення № 1 (в літ. Г), загальною площею 184, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 , на час розгляду та вирішення справи, до ТОВ «Вітич-Транс».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки з моменту набрання законної сили.

Дані про учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітич-Транс», адреса: м. Київ, вул.. Бориспільська, 18, код 25412956.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніон Консалтинг Лтд Груп», адреса: м. Київ, вул.. Лариси Руденко, 6А, код 42709155.

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські автоматизовані системи», адреса: м. Київ, вул.. Кирилівська, 82, офіс 256, код 41772179.

Третя особа - державний реєстратор Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» ОСОБА_4, адреса: м. Київ, проїзд Військовий, 8.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_2 .

Третя особа - Міністерство юстиції України, адреса: м. Київ, вул.. Городецького, 13, код 00015622.

Суддя О.В.Лісовська