КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа 753/2896/21

26 серпня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Невідомої Т.О.

при секретарі - Верес Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Курічової В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

09 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 16 липня 2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб від якого подружжя має трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що діти проживають разом з нею.

Вказує на те, що шлюб між нею та відповідачем не розірваний, але фактично з січня 2021 року вони не ведуть сумісного господарства, не підтримують шлюбні відносини.

В провадженні Дарницького районного суду м.Києва знаходиться справа № 753/18714/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Зазначає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, проте такий рівень вона одна не може забезпечити, а тому батько, який є працездатною людиною, може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку оскільки працює в ДФС Київської області на посаді старшого інспектора, має постійний дохід та у нього немає на утриманні інших осіб.

З огляду на вище викладене, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2021 рокупозовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.02.2021 рокуі до досягнення дітьми повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 10 червня 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки доходів і до досягнення дитиною повноліття в решті позову відмовити за безпідставністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, не відповідає дійсним обставинам справи, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають суттєве значення для правильного та об`єктивного розгляду справи.

Посилається на неправильність висновку суду першої інстанції про те, що він почав сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дітей з лютого місяця 2021 року після того, як позивачкою було подано позов, так як 02 лютого 2021 року ним було сплачено аліменти у розмірі 6 000, 00 грн. Позивачка звернулась до суду з позовом 09 лютого 2021 року, він дізнався про позов лише 26 лютого 2021 року. Отже, вважає, що суд на свій розсуд виклав у рішенні обставини, які не відповідають дійсності.

Вказує на те, що в грудні 2020 року позивачка забрала дітей і він не знав де вони проживають. З цього приводу він звертався до органів опіки та в поліцію. В листі органу опіки зафіксовану ту обставину, що позивачка відмовляється назвати місце проживання своє та дітей, а томувін не мав можливості сплачувати аліменти, так як не знав місцезнаходження їх отримувача.

Вважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі було досліджено його доводи щодо утримання сина ОСОБА_6 . Зазначає, що, заперечуючи проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_6 , він діє лише в інтересах сина, який неодноразово звертався до нього з проханням надання йому коштів, так як мати йому відмовляє в кишенькових грошах та іншому.

З огляду на зазначене, вважає, що суд першої інстанції не перевірив належним чином його доводи про те, що ОСОБА_2 не за цільовим призначенням витрачає аліменти та не врахував ту обставину, що син ОСОБА_6 досяг 14 річного віку і сам обирає місце свого проживання.

У відзиві на позовну заяву зазначалось, що син навчається в м.Києві, а відтак доцільним було б отримання коштів сином напряму від нього, так як це гарантувало б цільове використання коштів самою дитиною для власних потреб.

Зазначає, що крім його дітей в будинку АДРЕСА_1 проживають ще інші особи та він вважає, що аліменти, які він сплачує на дітей витрачаються і на інших осіб, тобто, відбувається нецільове використання коштів, чим порушуються права його дітей.

Саме у зв`язку із збереженням цільового використання аліментів вважає за доцільне стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку, а 1/4 частину аліментів на сина ОСОБА_6 він буде сплачувати безпосередньо дитині.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Моторна Тетяна Олександрівна проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлений, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 липня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1148. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с. 4)

В цьому шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_7 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_8 у подружжя народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві серії НОМЕР_2 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_9 у подружжя народилась донька ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві серії НОМЕР_3 (а.с.9).

Відповідно до довідки Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області від 14.01.2021 року № 03-32/22 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_9 - власник; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - онук; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 - онук; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 - дочка; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_13 - син. Також за вказаною адресою не зареєстровані, але фактично проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 - мати; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 - син; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_16 - дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_17 - дочка.

Згідно з актом № 25 про обстеження соціально-побутових умов проживання від 14.01.2021, складеного депутатом Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області, у будинку АДРЕСА_1 не зареєстровані, але фактично проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 - мати; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 - син; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_16 - дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_17 - дочка(а.с. 11).

Відповідно до довідки від 12.03.2021 № 7, виданої начальником оздоровчого комплексу Київського військового ліцею імені Івана Богуна, ліцеїст ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у навчально-оздоровчому комплексі Київського військового ліцею імені Івана Богуна з серпня 2019 року по теперішній час (а.с. 29).

Згідно з розписками про звільнення, ОСОБА_1 з 06.02.2021 рокупо 07.02.2021 року, з 13.02.2021 року по 14.02.2021року, 27.02.2021 рокупо 28.02. 2021року, з 20.02.2021 року по 21.02.2021 року, з 13.03.2021 року по 14.03.2021 року, з 06.03.2021року по 07.03.2021року забирав ОСОБА_14 під свою відповідальність під час звільнення. (а.с. 31-32).

Відповідно до копії чеку № 0017 відповідач 02 лютому 2021 року поштовими переказами перерахував кошти позивачу у м. Коростишів у розмірі 6 000,00 грн. (а.с. 30).

З наданої відповідачем до відзиву на позовну заяву копії чеку АТ " Укрпошта" № 0023вбачаєься. що 02 березня 2021 року поштовим переказом на користь ОСОБА_8 перераховано у м. Коростишів грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. (а.с. 30).

Згідно з наказом від 27.01.2021 року № 4-р, виданого директором Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №305 з поглибленим вивченням іноземної мови Касян Ларисою, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відраховано зі Спеціалізованої ЗОШ І-ІІІ ступенів №305 з поглибленим вивченням іноземної мови у зв`язку з їх подальшим навчанням у Коростишівській ЗОШ № 1 Житомирської області з 27.01.2021 року (а.с. 34).

Згідно з відповіддю Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 21.12.2020 за № 101/46/Ш-1640-485 на звернення ОСОБА_1 від 02.12.2020 року та від 08.12.2020 року щодо переховування, порушення прав дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_16 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_17 та здійснення психологічного насильства з боку матері, ОСОБА_2 , встановлено, що під час бесіди ОСОБА_2 заперечувала факти, викладені в заявах відповідача та запевнила, що ніяких протиправних дій по відношенню до дітей ніхто не вчиняє, а навпаки, всебічно розвиває та забезпечує їх необхідними речами для повноцінного проживання, розвитку та виховання. Також ОСОБА_2 зазначила, що не перешкоджає ОСОБА_1 у спілкуванні та побаченнях з дітьми, але зазначила, що він здійснює психологічний тиск на дітей (виражається в їхню адресу нецензурною лексикою, говорить образливі слова та карає фізично), що негативно впливає на психоемоційний стан малолітніх дітей. Також спеціалістом служби у присутності матері складено акт про проведення оцінки рівня безпеки малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , згідно з яким діти знаходяться у безпеці, їм спокійно та комфортно з матір`ю. Також зі слів дітей стало відомо, що ОСОБА_1 вчиняє психологічний тиск (словесні образи, нецензурна лайка) по відношенню до них та застосовує фізичну силу для покарання (а.с. 35-37).

Відповідно до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) Головного управління ДФС у Київської області, ОСОБА_1 працює в Головному управлінні ДФС у Київській області з 01 листопада 2016 року по 31 березня 2021 року на посаді старшого інспектора з особливих доручень та його заробіток з січня 2021 року по березень 2021 року включно складає 33 847, 37 грн. (а.с. 53).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_17 у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.02.2021 року і до досягнення дітьми повноліття, суд першої інстанції посилався на обгрунтованість та доведеність вказаних позовних вимог з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей, стану здоров`я відповідача, наявності у нього постійного місця роботи, відсутності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених судом доказах та відповідають вимогах процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 51 Конституції України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї; що державою однаково охороняється як батьківство, так і материнство.

Сімейне законодавство також містить норми, що імплементують вказані принципи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 статі 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_17 проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Батько ОСОБА_1 проживає окремо від дітей, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей, оскільки таким є його обов`язок, як батька, визначений нормами ст.ст. 141, 180, 181 СК України.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що навчання сина ОСОБА_14 у ліцеї не є перешкодою для стягнення аліментів на користь матері, з якою він проживає, оскільки місце навчання не є постійним місцем проживання дитини, що відповідає нормі ч. 1 ст. 193 СК України, згідно з якою влаштування дитини до навчального закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

З урахуванням стану здоров`я та матеріального становища відповідача, відсутності у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність у нього стабільного доходу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання трьох дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_17 у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.02.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції на свій розсуд виклав у рішенні обставини, які не відповідають дійсності, а саме: що він почав сплачувати аліменти на утримання дітей з лютого місяця 2021 року після того, як позивачкою було подано позов, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про наявність правих підстав для стягнення з відповідача на корись позивачки аліментів на утримання трьох дітей від дня пред`явлення позову до суду - з 09 лютого 2021 року, з огляду на вимоги ч.1 ст. 191 СК України.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ОСОБА_2 не за цільовим призначенням витрачає аліменти, які він сплачує на утримання дітей, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту нецільового використання позивачкою аліментів, сплачених ним на утримання дітей.

Також колегія суддів звертає увагу те, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 серпня 2021 року.

Головуючий: Судді: