_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2643/21
УХВАЛА

14.04.2021

Суддя Київського районного суду м. Одеси Бескровний Я.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2021 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту та заборону відчуження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , а також шляхом заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державному реєстратору, Державним та/або приватним судовим виконавцям та третім особам здійснювати будь які дії щодо відчуження, переоформлення права власності, реєстрації в Державному Реєстрі переходу права власності на квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , реєстрацію місця мешкання фізичних осіб в даних квартирах до вирішення спору по суті.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Враховуючи вказану норму питання про забезпечення позову вирішується без повідомлення сторін.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суддя дійшов до наступного.

Відповідно до частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Таким чином, судовий збір повинен бути сплачений позивачем або від імені позивача особою, яка уповноважена на вчинення таких дій.

Як вбачається з матеріалів справи, заява підписана особисто заявником ОСОБА_1 . Натомість, до заяви додано квитанцію від 12.04.2021 №216943876 про сплату судового збору у розмірі 530,00 грн., яка сплачена ОСОБА_4 .

Отже, вказана квитанція не може бути прийнята судом в якості підтвердження того, що судовий збір сплачений позивачем або його належним представником за подання даної позовної заяви до суду.

Крім того, звертаю увагу заявника, що 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України та доповнено Конституцію України окремими статтями.

Конституцію України було доповнено статтею 131-2, за частинами першою, третьою та четвертою якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Розділом ХV Перехідних Положень Конституції України, а саме: п.п.11 п.16-1 визначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Таким чином, норма Закону №1401-VIII відповідно до п. 3 ч. 1 ст.131-2 Конституції України щодо представництва виключно адвокатами в судах першої інстанції - почала діяти з 01 січня 2019 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України"Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Варто зазначити, що даний позов не відноситься до категорії малозначних в силу положень ст. 274 ЦПК України, оскільки ціна майбутнього позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому представництво здійснюється виключно адвокатом.

Як вбачається до заяви було додано копію довіреності від 02.07.2018, відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_1 за усним договором доручення уповноважує ОСОБА_5 бути її представником та представляти її інтереси серед іншого в місцевих судах. Разом з тим, суду не надано жодних підтверджень, що ОСОБА_5 є адвокатом.

Також, у єдиному реєстрі адвокатів України відомості про даного представника як адвоката відсутні.

Таким чином, ОСОБА_5 не може бути законним представником ОСОБА_1 у даній справі, оскільки не є адвокатом.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене та те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову, подана без додержання вимог, передбачених ст. 151 ЦПК України, суд дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.149, 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з такою заявою, після усунення умов, що стали причинами для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні, касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Бескровний Я. В.