Справа № 606/554/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Базан Д.Д.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися в суд із позовом до Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог позивачі вказують, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, що складається із 3 членів: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , головою якого був ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого заповів позивачу житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що в с. Долина, Теребовлянського району, Тернопільської області та все належне йому майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, в тому числі і на належну частку житлового будинку, яку прийняв позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, однак не може оформити спадкові права у з"язку із тим, що свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок видано на ім"я ОСОБА_3 , а в свідоцтві про смерть вказано прізвище, ім"я та по батькові ОСОБА_3 , що має розбіжності, також було встановлено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами було зареєстровано за колгоспним двором.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради від 17.02.2021 року №09-04/15/57, про те що господарство по АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного двору, членами якого є: чоловік - голова двору ОСОБА_3 ; дружина - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_1 .

Як вбачається із Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25.04.1990 року виданого головою виконкому Тербовлянської районної ради на підставі рішенння теребовлянської районної ради народних депутатів №71 від 20.04.1990 року, житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належав колгоспному двору, та складається з двох членів. Прізвище голови колгоспного двору помилково вказано у свідоцві " ОСОБА_3 " замість " ОСОБА_3 ".

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по АДРЕСА_1 , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Як вбачається із заповіту, посвідченого секретарем Долинської сільської ради від 26.12.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №59, ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Долина, Теребовлянського району, Тернопільської області, земельну ділянку та все належне йому майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 03.12.2020 року, актовий запис №11.

Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належну йому частку житлового будинку.

Постановою державного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Хомутової О.М. від 16.02.2021 року №158/02-14, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за заповітом, у з"язку із тим, що свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок видано на ім"я ОСОБА_3 , а в свідоцтві про смерть вказано прізвище, ім"я та по батькові ОСОБА_3 , що має розбіжності, також було встановлено що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами було зареєстровано за колгоспним двором. Як вбачається із постанови державного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Хомутової О.М. від 16.02.2021 року №158/02-14, у справах Теребовлянської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №395 від 22.08.2012 року, заведена за заявою спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 , спадкоємцем передбаченим ст. 1241 ЦК України є дружина спадкодавця - ОСОБА_2 , яка від спадкування належної їй частки спадкового майна відмовилась в користь ОСОБА_1 , про що подала відповідну заяву до нотаріальної контори, а також 22.04.2015 року за реєстровим №255 на ім"я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спалдщину за заповітом на земельну ділянку (пай), інші спадкоємці не зверталися.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно довимог ч.1ст.1233ЦПК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як вбачаєтьсяз вимогч.1ст.1235ЦПК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 слід визнати право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 на які вона має право як член колишнього колгоспного двору. А також визнати за позивачем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 з яких 1/3 частки - як члена колишнього колгоспного двору, 1/3 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, 392 Цивільного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 на які вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 з яких 1/3 частки - як члена колишнього колгоспного двору, 1/3 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 14.04.2021 року

Головуючий суддя І.Б. Марціцка