Справа № 562/1072/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2021 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді Ковалика Ю.А., секретаря судових засідань Дацишиної Р.В., за участі представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів в порядку спрощеного позовного провадження в м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання недійсними договору факторингу та договору про уступлення права вимоги за іпотечним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 (далі - третя особа), просила визнати недійсними договір факторингу від 28.11.2012 та договір про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 в частині передачі прав за кредитним договором № 1703/0808/55-031 від 04.08.2008 року.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 1703/0808/55-031, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 139 000 дол. США терміном до 04 серпня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Тоді ж між кредитодавцем та ОСОБА_3 укладений іпотечний договір, за яким на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором передано в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 234,0 кв.м та земельна ділянка площею 0,10 га на АДРЕСА_1 . 28 листопада 2012 року між кредитодавцем та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладений договір факторингу № 15, відповідно до якого клієнт передав фактору право грошової вимоги на погашення (стягнення) заборгованості за кредитними договорами, укладеними з указаними в реєстрі заборгованості боржниками. Того ж дня ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на підставі договору факторингу передало на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» набуте ним право грошової вимоги до боржника - ОСОБА_3 . Разом з договором факторингу також укладено і договір відступлення права вимоги за іпотечним договором. За умовами договору факторингу та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 1703/0808/55-031, що укладений між кредитодавцем та ОСОБА_3 . Договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» порушує її права та законні інтереси, суперечить положенням цивільного законодавства, оскільки відповідачі не мали і не мають ліцензії на здійснення валютних операцій, що є необхідною умовою, так як предметом кредитного договору є іноземна валюта - долари США.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19.04.2021 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача 1 - ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву від 25.08.2021, якою просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю вимог.

Представник відповідача 2 - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, причину неявки суд не повідомили, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 1703/0808/55-031, за яким позичальник отримав у банку кредит у розмірі 139 000 дол. США терміном до 04 серпня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 %.

На забезпечення виконання вказаного кредитного договору, 04.08.2008 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір, яким передано в іпотеку житловий будинок з господарчими спорудами, загальною площею 234,0 кв.м та земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 .

28 листопада 2012 року, між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладений договір факторингу № 15, за умовами якого клієнт набув право грошової вимоги на погашення (стягнення) заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними в реєстрі заборгованості боржників.

Того ж дня ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на підставі договору факторингу передало ТОВ «Кредитні ініціативи» набуте ним право грошової вимоги до боржника - ОСОБА_3 . За цим правочином фактор через надання фінансової послуги клієнту набув права вимоги такої заборгованості від боржників та передав клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становив ціну продажу, та в порядку, передбаченому цим договором.

Того ж дня між ними укладений договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу укладення між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» договору факторингу та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором в частині передачі прав за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 1703/0808/55-031.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частини перша та друга статті 203 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 562/2666/14-ц залишено без змін заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року про солідарне стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 3 133 951, 09 грн заборгованості за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 1703/0808/55-031.

Зазначеними рішеннями встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 1703/0808/55-031, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 , тому у нього як нового кредитора виникло право вимоги повернення кредиту та інших передбачених договором платежів, у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань. Верховний Суд у цій справі відхилив доводи касаційної скарги щодо ненадання Національним банком України ТОВ «Кредитні ініціативи» дозволу на здійснення валютних операцій, та зазначив, що ТОВ «Кредитні ініціативи» пред`явило позов до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором в національній валюті України - гривні за її офіційним курсом до валюти кредитного договору на час звернення до суду, що відповідає статті 533 ЦК України. Крім того, зазначив, що у ВАТ «Сведбанк» була генеральна ліцензія Національного банку України від 07 грудня 2007 року, яка дозволяє видавати кредити в іноземній валюті.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 12.07.2021 у справі № 562/482/20 (провадження № 61-17302св20).

Слід зазначити, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність підстав для нарахування боргу, оскільки вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Отже, ухвалення судом рішення у справі про стягнення з боржника кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання договорів факторингу та відступлення прав вимоги, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з боржника кредитної заборгованості.

Подібний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20).

Враховуючи, що оспорюваний договір факторингу від 28.11.2012 в частині передачі прав за кредитним договором № 1703/0808/55-031 від 04.08.2008 є чинним, не підлягає задоволенню похідна вимога про визнання недійсним договору про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012.

Керуючись ст.ст.259, 264-265,268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання недійсними договору факторингу та договору про уступлення права вимоги за іпотечним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду або через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», місцезнаходження м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 35326253.

Відповідач 2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», місцезнаходження м. Київ, проспект. Степана Бандери, 28а, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 38004195.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 27 серпня 2021 року.

Суддя: Ю.А. Ковалик