ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 квітня 2021 року

м. Харків

Справа № 610/1514/20

Провадження № 22-ц/818/2331/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання : Каплоух Н.Б.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: Балаклійська державна нотаріальна контора Харківської області, Донецька селищна рада Балаклійського району Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Балаклійська державна нотаріальна контора Харківської області, Донецька селищна рада Балаклійського району Харківської області, про тлумачення заповіту та визнання права на спадщину за заповітом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 24 грудня 2020 року, ухвалене суддею Стригуненко В.М., -

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Балаклійська державна нотаріальна контора Харківської області, Донецька селищна рада Балаклійського району Харківської області, в якому просила тлумачити зміст заповіту, складеного ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та посвідченого секретарем виконавчого комітету Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області Сафоновою В.В. за реєстраційним № 87 від 24 жовтня 2017 року, а саме встановити загальне для усіх сторін значення слів і понять, що дійсна воля заповідача полягала в наданні розпорядження стосовно усього майна, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і всього, що буде належати на день смерті та матиме за законом ОСОБА_4 , заповідане доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; та визнати за нею право на спадщину за заповітом, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина складається з права отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , яке належало померлій ОСОБА_4 на підставі договору про надання в безтермінове користування земельної ділянки, завіреного в Балаклійській державній нотаріальній конторі Харківської області від 24 березня 1958 року за реєстраційним номером 789 виданого на ім`я ОСОБА_5 ;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що після смерті її матері ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкодавець, яка за життя тяжко хворіла на онкологічне захворювання, залишила заповіт від 24.10.2017р., згідно якого спадкоємцем всього майна, де б і з чого воно не складалось, є ОСОБА_1 . Такий заповіт залишила, оскільки лише позивач піклувалася про неї, а відповідачі жодної допомоги матері не надавали. Позивач у визначений законом строк звернулась до Балаклійської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого була відкрита спадкова справа. На її заяву від 27.05.2020р. державний нотаріус Носова М.В. надала роз`яснення, з яких вбачається, що нотаріус не хоче видавати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом та пропонує видати таке свідоцтво за законом, як дочці померлої. Однак, окрім ОСОБА_1 до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась ще й сестра ОСОБА_2 та брат ОСОБА_3 , як спадкоємці за законом. Тому вважає, що на даний час існує спір щодо спадкового майна у зв`язку з порушенням її права на спадкування за заповітом (т. 1 а.с. 4-11).

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 24 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що не доведено наявність підстав для тлумачення змісту заповіту, судовим розглядом не встановлено порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи законних інтересів позивача. Поданий позов є передчасним, оскільки з відповідною заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом у встановленому законом порядку позивач до нотаріуса не зверталась і нотаріус не відмовляв у видачі відповідного свідоцтва.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивова на тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті самі обставини, що і під час подання позову. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилковго висновку щодо відсутності спору з приводу спадкового майна, яке залишилось після смерті її матері ОСОБА_4 . Відповідачі зверталися до Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області щодо видачі їм свідоцтва на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 . Факт чинності заповіту складеного померлою ОСОБА_4 відповідачами не оспорювався. Він є чинним, а тому позов підлягає задоволенню. Суд не надав правової оцінки факту чинності заповіту щодо успадкування житлового будинку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обгрунтованим. Вказала, що під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем не було надано до суду підтверджуючих документів щодо встановленого кола спадкоємців після вказаних померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Зміст позовної заяви є необґрунтований, не відповідає дійсності, не підтверджений належними та допустимими доказами. Також вказала, що позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини лише після отримання рішення суду першої інстанції із відмовою у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання з`явилися представники сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20, 21).

24.10.2017 ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений в приміщенні Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області секретарем виконавчого комітету Андріївської селищної ради Сафоновою В.В., яким на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 30).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.08.2019 зазначений заповіт є чинним (т. 1 а.с. 31).

Згідно копії довідки Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 17.01.2020р., на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_1 (донька), ОСОБА_6 (онука), ОСОБА_7 (онука), ОСОБА_3 (син) та ОСОБА_8 (син) (т. 1 а.с. 25).

Позивачем до Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області було подано заяву від 27.05.2020р., в якій просила надати роз`яснення щодо переоформлення спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 38-40).

Із відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори від 28.05.2020р. вбачається, що згідно п. 3 ст. 1247 ЦК України заповіт повинен бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами зазначеними в ст. 1251 ЦК України. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» до нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи вчиняють нотаріальні дії, зокрема: посвідчують заповіти (крім секретних). У період до 17 вересня 2015 року вищевказані нотаріальні дії вчинювались посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, керуючись «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 26.10.1994 року за № 256/466 та втратив чинність у зв`язку із затвердженням «Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування» із змінами від 17.09.2015р. № 1784/5, від 25.10.2016р. № 3058/5 та від 27.08.2018р. № 2786/5, яким вчинення деяких видів нотаріальних дій посадовими особами Виконавчих комітетів селищних рад не передбачається. Рекомендовано отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно ст. 1261 ЦК України (т. 1 а.с. 41, 42).

10.08.2020 р. Балаклійською державною нотаріальною конторою Харківської області було надано інформаційні довідки зі Спадкового реєстру від 04.08.2020р., з яких вбачається, що заповіт ОСОБА_4 від 24.10.2017р. є чинним, заведено спадкову справу (т. 1 а.с. 171, 172) та надано її копію № 423/2019 (т. 1 а.с. 173-248), яка містить, зокрема, такі документи:

- заяву позивача про прийняття спадщини від 20.07.2019 (т. 1 а.с. 174);

- заяву відповідача ОСОБА_2 про прийняття спадщини від 13.11.2019 (т. 1 а.с. 175);

- довідку Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 09.08.2019 про те, що на момент своєї смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 , разом з сином ОСОБА_3 , донькою ОСОБА_1 , онукою ОСОБА_6 та онукою ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 181);

- свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 1 а.с. 186);

- довідку Балаклійського БТІ від 21.01.2020, з якої вбачається, що станом на 31.12.2012 власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_5 на підставі Договору про надання в безтермінове користування земельної ділянки, посвідчений Балаклійською державною нотаріальною конторою 24.03.1958, акт про завершення будівництва, зареєстровано в Балаклійському БТІ 13.02.1964 (т. 1 а.с. 204);

- заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24.06.2020р., ОСОБА_2 від 07.07.2020р., 14.07.2020р. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 205, 206, 224, 229);

- постанову державного нотаріуса Балаклійської державної нотаріальної контори Голуб В.М. від 16.07.2020 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в якій відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_4 , оскільки майно, яке спадкоємці вважають спадковим належить на праві власності іншій особі, а саме ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 236).

Судова колегія на спростування доводів апеляційної скарги зазначає про таке.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1298 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Судовим розглядом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Було заведено спадкову справу.

Згідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» передбачені підстави для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно зі ст. 50 вказаного Закону, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Тобто, у разі коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку.

Проте, звертаючись до суду з позовом та на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом у встановленому законом порядку позивач до нотаріуса не зверталась.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги про визнання за нею право на спадщину за заповітом є передчасними, оскільки постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу видано 29 січня 2021 року за № 126/02-31, тоб-то після ухвалення судом першої інстанції рішення по суті справи. Ззазначена постанова на час перегляду справи в апеляційному порядку не оскаржена, не визнана незаконною та не скасована.

Зважаючи на вищенаведені норми та оцінивши обставини справи в сукупності, апеляційний суд погоджується з тим, що суд першої інстанції правильно визначив наявність законних підстав для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, а фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з рішенням суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Судовим розглядом достовірно встановлено, що позивач просила тлумачити зміст заповіту, а саме встановити загальне для усіх сторін значення слів і понять, що дійсна воля заповідача полягала в наданні розпорядження стосовно усього майна, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і всього, що буде належати на день смерті та матиме за законом ОСОБА_4 , заповідане доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; та визнати за нею право на спадщину за заповітом, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина складається з права отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , яке належало померлій ОСОБА_4 на підставі договору про надання в безтермінове користування земельної ділянки, завіреного в Балаклійській державній нотаріальній конторі Харківської області від 24 березня 1958 року за реєстраційним номером 789 виданого на ім`я ОСОБА_5 .

При цьому, сама позивач зазначила, що житловий будинок АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 .

Матеріали справи також містять вищеназвані документи зі змісту яких вбачається, що спірний будинок зареєстрований саме за на ім`я ОСОБА_5 . Доказів про право власності спадкодавця ОСОБА_4 на цей будинок суду надано не було.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для тлумачення заповіту та визнання права за позивачем на спадкування за заповітом саме на житловий будинок АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 про що просила позивач.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно дост. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» у разі залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 141,367,368,369,375,381,382,383,384 ЦПК Українисуд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 24 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки у випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук

Повний текст судового рішення

складено 16 квітня 2021 року.