571/1767/20
2/571/107/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі судді Верзун О.П., за участю секретаря судового засідання Колодич Ю.В., відповідача ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому вказує, що 29 червня 2020 року приблизно о 13 годині по вулиці Центральній в с. Кисоричі Рокитнівського району Рівненської області кінь ОСОБА_1 наскочив на нього, від чого він впав через кермо велосипеда на асфальт та отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів правої руки та ноги, внаслідок чого був госпіталізований до Рокитнівської лікарні. Стверджує, що кінь, який належить ОСОБА_1 був без власника. Відомості за даним фактом були внесені до ЄРДР 29 .06.2020 та було розпочато кримінальне провадження № 0000362 з правовою кваліфікацією за ст.291 КК України. Постановою слідчого від 15.10.2020 року кримінальне провадження закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. В даному кримінальному провадженні також було встановлено, що позивач, внаслідок контактування з конем, належним відповідачу впав на проїздну частину та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому гомілкової кістки правої ноги зі зміщенням.

Висновком судово-медичної експертизи № 216 від 31.08.2020 року, проведеної за медичними документами підтверджуються отримані ним тілесні ушкодження. МСЕК йому було встановлено першу «Б» групу інвалідності, у зв`язку з чим він тепер потребує регульованої сторонньої допомоги та догляду.

Лікування включає в себе застосування комплексу медичних препаратів, лікарських засобів та курс відновного лікування. Тому просить стягнути з відповідача загальну сума витрат на лікування 66634,69 грн., на підтвердження яких надає фіскальні чеки, рахунки-фактури. Вказує, що завданням йому фізичної шкоди він змушений постійно перебувати на лікуванні, не може самостійно пересуватися, в місцях переломів постійно відчуває біль. Крім того, погіршився його психоемоційний стан, сон; він став дратівливим та відчуває перевагу оточення над ним. Переживає, що більше не знайде для себе роботи. Просить стягнути моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 100000 грн.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного порядку.

29 січня 2020 року від відповідача надійшов відзив, однак суд звертає увагу на ту обставину, що позовну заяву, разом із долученими до неї документами відповідач отримав 28 грудня 2020 року, а відзив відправив поштовим відправленням 28 січня 2021року, а відтак він є таким, що поданий з пропущенням встановленого п`ятнадцятиденного строку, тому суд у відповідності до положень ч.8 ст.178 ЦПК України не бере до уваги заперечення, на які відповідач у ньому посилається.

Позивач просив розглядати справу за його позовом у його відсутність, оскільки через інвалідність та незадовільний стан здоров`я, а також інші причини втратив можливості вільно пересуватися, а тому можливості бути присутнім у судовому засіданні не має. Надіслав суду свої пояснення від 28.01.2021 року, які відповідають суті позову. Просив вимоги, що містяться у позовній заяві задоволити та не брати до уваги заперечення, що надійшли у відзиві у зв`язку з пропущенням відповідачем строку на їх подання.

До початку розгляду справи позивач та відповідач клопотали про виклик у судове засіданні свідків. Вказані клопотання судом задоволені. Судом допитано свідків, які з`явились у судове засідання і про виклик яких сторони клопотали. На виклику свідків, які не з`явились сторони не наполягали.

В судовому засіданні представництво інтересів відповідача здійснювалось адвокатом Осикою Ю.П., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 11.01.2021 року, ордеру від 11.01.2021 року; в подальшому - адвокатом Бугайовим М.В., який діє на підставі ордеру серії ЖТ № 081386 від 09.02.2021 року.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю та пояснив наступне. У день, коли сталась подія з ОСОБА_3 на його мобільний телефон зателефонувала невідома йому жінка та сказала, щоб їхав у центр села, бо його кінь наскочив на велосипедиста. Йому відомо, що подія відбувалася коло магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться у центрі села. Коли він дістався до місця події, то там вже були люди. ОСОБА_4 лежав на обочині дороги поруч з магазином. Коло нього також були люди, а кінь випасався коло стадіону на відстані 100 метрів. ОСОБА_5 був покусаний, подертий та мав сліди від палки. Велосипед ОСОБА_6 знаходився поруч, колесо було погнуте. Пояснив, що випасалось троє незареєстрованих коней. Його кінь червоного кольору, має 6 років, спокійний, щодня він відводив його для випасу. В той день він відвів свого коня приблизно о 9 годині до батьків на пашу, спутав його та прив`язав за шию до забору у господарстві батьків, а сам пішов працювати. День перебував у себе дома по вулиці Набережній, а батьки були у своєму будинку та не бачили як кінь відірвався. Пізніше зателефонувала мати, яка повідомила що відірвався кінь. Вважає, що травми позивачу наніс не його, а чужий кінь. Також зі слів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 йому відомо, що позивач упав з велосипеда і це не було пов`язано з його конем, оскільки невідомо, чи відбулось контактування позивача та коня. Крім того, відповідач зазначив, що допомагав позивачу, зокрема передавав матері позивача 3000 грн. на лікування ОСОБА_6 , відвозив сестру позивача- ОСОБА_9 до маршрутки, коли вона відвідувала брата у лікарні . Після події ОСОБА_3 не бачив та більше грошової допомоги йому не надавав. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача адвокат Бугайов В.М. зазначив, що докази, долучені до позову є недопустими і неналежними, оскільки було надано копії усіх документів, в тому числі медичних, проїздних, чеків. На всіх документах знаходиться підпис ОСОБА_6 про те, що документи відповідають оригіналам, хоча в той час сам ОСОБА_4 перебував на лікуванні. Тому він має сумніви щодо того, яким чином отримані ці копії, вважає,що медичні документи мають заповнюватися медичними працівниками, зокрема лікар має ставити і підпис і дату заповнення. Вважає, що неналежного утримання коня, на що посилається позивач не було, справа за ст. 291 КК України закрита за відсутністю складу і така постанова не оскаржувалась. Посилається на те що свідки вказували, що позивач упав сам, контакту між конем та велосипедом не було, бо позивач повернувся на оклик людей. Самого ДТП не було, оскільки кінь не є транспортним засобом, тому відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Позивач, перед тим як подати позов повинен був переконатися у тому, чи є причинний зв`язок, тому що бігло два коня, і не було встановлено, який кінь упав. За наведених заперечень просив відмовити у задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Проте, ці заперечення були спростовані наступним.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що приїхав ОСОБА_10 і сказав, що її брат ОСОБА_11 лежить біля огорожі чорний. Це було приблизно о 13 годині. Разом з ОСОБА_12 вона відразу поїхала до центру села. Пригода сталась на дорозі , але коли вона прибула на місце , то ОСОБА_11 лежав коло огорожі, рука була неприродно вивернута в сторону. Як їй повідомили ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що ОСОБА_15 кінь наскочив ззаду в результаті чого у брата мали місце два переломи. Від них їй відомо, що кінь відповідача також впав і розпластався на дорозі . Крім них на місці були ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , чоловік на прізвисько « ОСОБА_18 », інших свідків більше не було. Крім того, безпосередньо від брата їй відомо, що наскочив на нього кінь ОСОБА_15 , а не будь-який інший. Він перелетів через брата і впав на асфальт. Сам кінь ударив велосипед ( колесо було зігнуте вісімкою), а травми брат отримав при падінні. Їй також відомо, що грошові витрати понесені братом складають близько 66 тис грн., але це не всі, а лише ті , які підтверджуються документально, в тому числі, витрати на пластини в нозі та руці. Проїзні документи нею оплачувались самостійно і є її витратами. Зазначила, що до того, як з братом стався цей випадок він був здоровим, ходячим, працював на пилорамі, а зараз не рухається. Має інвалідність першої групи «Б». На сьогодні рука брата зрослася, однак палець не згинається, нога також не згинається через пошкоджені зв`язки . Тому він може тільки лежати та сидіти. В той же час сидіти довго також не може, так як він досить крупний, високий, його вага 95 кг. В більшості брат лежить. Свідок заперечила, що інвалідність брата пов`язана з обставинами ДТП, яку він пережив в дитинстві (приблизно 10 років). Після того він навчався у школі, а потім ПТУ і працював, однак проблем із здоров`ям не мав. Не заперечила, що відповідач надав для лікування брата 3000грн., ще допомагав по господарству: гріб сіно, лагодив господарське приладдя, а потім відмовився надавати будь-яку допомогу.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що влітку 2020 року (може бути червень), коли вона з сином гребли сіно четверо коней зайшли до неї в господарство. Її кінь знаходився у господарстві, був прив`язаним. Він завжди агресивно реагує на інших коней, через що і цього відірвався і побіг за ними. Всі коні побігли в напрямку ферми, ОСОБА_20 кінь також, а потім розвернувся і побіг в іншу сторону, після чого її кінь наздогнав коня ОСОБА_21 відразу побіг його забирати. Вказала, що людей викликали сільського голову, якому скаржитися на те, що в центрі села випасаються не прив`язані коні. Всі четверо коней були не зв`язані, пут на них не було. Вона сама не раз давала зауваження ОСОБА_22 що кінь на зв`язаний та без пут на що він не реагував, взагалі за свого коня відповідач не переживає, перекладає свої обов`язки на батька, а батько - на нього. На паші кінь залишався сам, ОСОБА_23 міг його і не забирати зовсім, бо було таке що і не заганяв його на ніч; часто ночує у батька. ОСОБА_5 відповідача ніколи не був зв`язаний, бо він його ніколи не спутував. І того дня кінь був без пут і ніяких вірьовок, мотузок чи їх обривків на ньому не було, бо вона бачила той момент, як ОСОБА_23 вів свого коня на пашу в день події. Інші люди раніше неодноразово нарікали, що по селі не можна пройти спокійно, коні ходять не зв`язані, і на базар заходять і на проїжджу частину. Підтвердила, що кінь відповідача не був сплутаний, червоного кольору . ЇЇ кінь чорний.

Свідок ОСОБА_24 повідомив, що в обідню пору в літку 2020 року стояв з другом ОСОБА_25 біля магазину, пили каву. Бігло два коня: червоний та чорний і чоловік з палкою . Вийшли на дорогу . Чоловік на велосипеді озирнувся, бо хтось крикнув, що коні йдуть і впав з велосипеда на дорогу через кермо, а червоний кінь наскочив на велосипед. Вони не підходили до чоловіка, який впав. Все відбулось за декілька секунд. Вважає, що велосипедист в`їхав у яму на дорозі, впав сам, а кінь вже потім наступив на велосипед. З його ж слів, велосипедист після падіння самостійно відразу відбіг в сторону і з ним все було добре. Суд критично ставиться до цих показань, оскільки вони суперечать іншим доказам, зокрема письмовим показанням очевидців події, опитаних в межах кримінального провадження і які були досліджені судом. Жоден свідок не повідомляв про ту обставину, що ОСОБА_3 самостійно піднявся і побіг у сторону. Всі очевидці вказали, що його відтягли з дороги подалі від коней.

Свідок ОСОБА_26 повідомив суду, що був свідком, як один кінь гнав другого, а за ним біг ОСОБА_27 з кийком ( палкою чи гілкою) в руках. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що вказаний свідок не зміг визначитися щодо розташування на місці падіння людини, коня та велосипеда, а його показання в цій частині є нечіткі та суперечать тим обставинам, про які він повідомив у цьому ж судовому засіданні. Свідок підтвердив, що має слабкий зір, а тому міг всього не помітити.

Свідок ОСОБА_3 у своїх показах перерахувала очевидців події і цих осіб з її показань на місці події не було.

Із досліджених судом письмових доказів встановлено слідуюче.

Із наданого витягу з ЄДРДР 29.06.2020 року вбачається, що до ЄРДР внесено відомості за № 0000362 за фактом отримання позивачем тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому кісток правого передпліччя зі зміщенням, закритого перелому гомілкової кістки правої ноги зі зміщенням, що спричинені падінням на проїзну частину дороги внаслідок контактування з конем ОСОБА_1 .. З вказаними тілесними ушкодженнями позивач був госпіталізований до Рокитнівської ЦРЛ (а.с. 6).

У вказаному кримінальному провадженні позивача було визнано потерпілим та допитано про обставини події. Будучи допитаним як потерпілий, безпосередньо у день, коли відбулась подія 29.06.2020 року ОСОБА_3 повідомив, що повертаючись додому їхав велосипедом. У попутному напрямку за ним бігли коні. Один з них наздогнав його та наскочив, від чого він впав з велосипеда через кермо на асфальтове покриття. Від падіння отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої руки та правої ноги, із якими був доставлений до Рокитнівської ЦРЛ. Кінь, який наскочив на нього належить жителю с. Кисоричі ОСОБА_28 . ОСОБА_5 з його тілом не контактував, а наскочив на велосипед та пошкодив його. ( а.с. 7-9).

Крім того, в межах даного кримінального провадження було допитано ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 .

Допитаний в якості свідка межах кримінального провадження ОСОБА_1 дав аналогічні покази, які надав у судовому засіданні ( а.с.10).

Свідок ОСОБА_19 (а.с. 13) показала, що бачила як чотири коня, які належали ОСОБА_22 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 розламали огорожу господарства, забігли у їх господарство до жереба. Тому він відірвався та побіг за ними. Після чого вона з сином ОСОБА_34 побігли за ним. По дорозі коні розбіглися в різні сторони, а її кінь побіг за конем ОСОБА_21 побіг за конем, а вона пішла вслід за ним та зустріла його з конем на дорозі, коли ті повертались. Прийшовши до клубу побачила ОСОБА_3 який сидів на землі та скаржився на болі в руці та нозі. Йому надавалась медична допомога. На узбіччі лежав велосипед з пошкодженим колесом. Від місцевих жителів дізналась, що на ОСОБА_3 наскочив кінь ОСОБА_35 , після чого ОСОБА_4 впав з велосипеда; кінь також впав на проїздну частину дороги , тоді її жереб почав кусати коня ОСОБА_36 . Зазначила, що вона має в господарстві двоє коней, які постійно знаходяться на прив`язі, проте, чужі коні неодноразово забігали до її господарства, тому її жереб їх кусав ( а.с. 13).

Свідок ОСОБА_37 підтвердив, що четверо коней місцевих жителів забігли до нього у господарство, проламавши огорожу. Їх жереб побіг за ними, а він побіг його повернути у господарство. В той час, як ОСОБА_37 знаходився на відстані 20м від магазину «Берізка» він бачив, як кінь ОСОБА_15 наздогнав ОСОБА_6 , який рухався велосипедом в попутному напрямку і вони обидва впали на проїзну частину. Яким чином відбулось саме контактування він не бачив, тому що знаходився позаду коня. Оскільки його кінь почав кусати коня ОСОБА_15 , то він його відтягнув і повів додому, тому не міг бачити, які тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_38 . Продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ОСОБА_39 на прізвисько « ОСОБА_18 » надали допомогу ОСОБА_40 . Вказав, що їх кінь утримаються належним чином, 29.06. 2020 року кінь був прив`язаний до металевого штиря та знаходився в огородженому господарстві. Проте, кінь ОСОБА_15 ходить по селу не прив`язаним. ( а.с. 15).

Свідок ОСОБА_30 вказує, що 26.06.2020 року приблизно о 13 годині перебував у центрі села, поблизу сільської ради. В цей час проїхав ОСОБА_4 , який рухався на виїзд з с. Кисоричі і в цей же час також вибігли двоє коней, один чорної масті (жереб) та червоної масті ( точної породи не знає), які вибігли на дорогу із-за магазину «Чайка». Він бачив, як коні наздоганяли ОСОБА_6 та в той момент крикнув йому, щоб попередити про коней. ОСОБА_4 хотів повернутися, щоб побачити що сталось, а в цей момент червоний кінь збиває його з велосипеда, в результаті чого він впав з велосипеда на проїзну частину, а велосипед упав на узбіччя. Після велосипеда впав червоний кінь, а чорний кінь продовжував кусати червоного. Після чого він та продавець з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », поблизу якого все сталося, підбігли до ОСОБА_3 та відтягли його подалі від коней, ближче до сільського клубу, до огорожі. ОСОБА_38 скаржився на болі в руках та нозі. Через декілька хвилин прибігла місцева жителька, яка надавала йому першу медичну допомогу та викликала швидку. ОСОБА_38 забрала в Рокитнівську ЦРЛ , чорного коня забрав власник, а червоного коня підняли, після чого він пішов далі. Свідок ОСОБА_30 уточнив, що наскільки він бачив, то червоний кінь вискочив на ОСОБА_6 , від чого останній впав з велосипеда на асфальтне покриття. При цьому свідок вказав, що не бачив удару, а також такого, щоб кінь наступав на ОСОБА_3 ( а.с 16) .

Таким чином, з аналізу свідчень ОСОБА_30 вбачається, що кінь червоної масті наскочив на ОСОБА_3 , після чого обоє впали на асфальт. Обох довелось піднімати за допомогою сторонніх осіб, бо без сторонньої допомоги вони обійтися не могли. Вказане узгоджується із показаннями допитаного свідка ОСОБА_37 , хоча останній механізм контактування ОСОБА_3 з конем не бачив, проте бачив, як кінь ОСОБА_15 наздогнав ОСОБА_3 , який рухався велосипедом, після чого обоє впали на дорогу та не суперечить поясненнями потерпілого.

Згідно висновку експерта № 216 від 31 серпня 2020 року, що міститься в матеріалах справи «… у ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження вигляді закритого багато уламкового внутрішньо суглобового перелому зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням та значною імпресією суглобової поверхні колінного суглоба; закритого уламкового перелому дистального мета епіфізу правої променевої кістки зі зміщенням. Вищеописані ушкодження виникли внаслідок травматичних дій, ймовірно, в швидкій послідовності одне за одним, тупими твердими предметами, в подальшому при співударі з такими. Враховуючи локалізацію, характер описаних ушкоджень можна вважати, що останні могли виникнути за умов дорожньо-транспортної пригоди при первинному контактуванні тіла людини (постраждалого) з виступаючими частинами рухаючого механізму (або немоторного/гужового)транспортного засобу ( за умов, коли тіло потерпілої особи знаходилося у вертикальному або близько до такого положенні, під час руху на велосипеді, тощо), з подальшим відкиданням тіла потерпілого , співударом о грунт або шляхове вкриття, додатковим травмуванням тіла людини об останнє, без переїзду через тіло людини колесами транспортних (моторно-немоторних) засобів . Термін заподіяння таки ушкоджень може відповідати даті травмування, на яку вказано в «Постанові» та яка зазначена в медичних документах (не суперечить 29 червня 2020 року).» Вказані ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я» (а.с. 20-21).

Вказаний висновок експерта не виключає обставини, на які посилається позивач і в сукупності із показами свідків, допитаних в судовому засіданні та дослідженими судом письмовими доказами підтверджує доводи позивача про отримання ним тілесних ушкоджень внаслідок падіння з велосипеда на асфальтне покриття через коня, який належить ОСОБА_1 і який на той час перебував без нагляду господаря, оскільки відповідач не заперечив ту обставину, що залишив коня на паші, а сам повернувся до свого місця проживання, де займався своїми справами.

Постановою начальника СВ Рокитнівського ВП Сарненського ВПГУНП в Рівненській області Богданець Л.В. від 15.10.2020 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000362 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України (порушення чинних на транспорті правил). Вказана постанова сторонами не оскаржувалась (а.с. 21-23).

Проте, вказана постанова має відношення щодо відсутності в діянні ОСОБА_1 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, об`єктом якого є безпека руху та експлуатації транспорту, однак не стосується конкретної вимоги Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», а саме статті 9, відповідно до якої особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Таким чином, вказана норма закону вимагає від власника тварини забезпечити безпеку оточуючих людей, тварин, а також майна.

Суд вважає, що в даному випадку мало місце залишення домашньої тварини без нагляду господаря. Так, з пояснень ОСОБА_15 суд встановив, що він о 9 годині відвів коня на пашу, а сам повернувся додому за місцем проживання у власних справах, за допомогою до інших собі з метою контролю за твариною не звернувся, тим самим не забезпечивши нагляд за ним у свою відсутність. Місце проживання відповідача та місце , де був залишений його кінь не є тотожними: відповідач проживає по АДРЕСА_1 , а подія мала місце по вулиці Центральній приблизно о 13 годині дня. Цей період часу кінь лишався на паші сам. Свідок ОСОБА_19 показала, що відповідач ніколи не прив`язував свого коня, а також його не спутував. ОСОБА_5 , іноді, лишався ночувати на вулиці, бо його не забирали. Часто коня забирав батько відповідача. У день події вона бачила як відповідач вів коня для випасу, також підтвердила, що в день події кінь не був спутаний чи прив`язаний. З цього приводу вона не раз робила йому зауваження, на які він не реагував. З її слів відомо, що односельчани також скаржились, в тому числі, і сільському голові на те, що коні вільно рухаються центром села, вільно ходять на ринок, виходять на проїзну частину дороги. Тобто, власники тварин вважали за можливе залишати тварин без нагляду, контролю та супроводу поза місцями їх постійного утримання. В цій частині поведінка відповідача також не була виключенням.

Таким чином, пояснення відповідача про те, що кінь був прив`язаний суд пов`язує із позицією захисту ним своїх інтересів як відповідача у справі і суперечить показам свідка ОСОБА_19 та дослідженим письмовим доказам ( а.с. 13-16) .

Показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні ОСОБА_19 , ОСОБА_3 та дослідженими матеріалами справи, в тому числі письмовими доказами ( а.с. 12-16) суд знаходить підтвердженою ту обставину, що кінь червоного кольору, шести років, який належить ОСОБА_22 і який, в період часу з 9 години до 13 години 29 червня 2020 року був залишений ним на паші, наскочив на велосипед, яким рухався позивач що призвело до його падіння з велосипеда, внаслідок чого позивач отримав травми. Сам кінь також впав на асфальтове покриття і без сторонньої допомоги не зміг підвестися. Таким чином, відповідач не спростував тверджень позивача, а також не надав доказів у підтвердження тої обставини, що шкоду здоров`ю позивача було заподіяно іншою твариною чи не з його вини.

Вказані правовідносини виникли із зобов`язання відшкодування шкоди, зокрема, завданої домашньою твариною і регулюються нормами ЦК України, якими передбачено загальні підстави для відповідальності за шкоду, заподіяну фізичній особі, а також Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Так, суд погоджується із позицією сторони відповідача про те, що кінь не є транспортним засобом , а є свійською твариною і не може вважатися джерелом підвищеної небезпеки, тому, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Отже, кінь, відповідно до положень ст. 1187 ЦК України не належить до переліку тварин, які є джерелом підвищеної небезпеки.

Тому, в такому випадку, відповідальність за завдану шкоду може наступати на загальних підставах відшкодування шкоди, передбачених статтями 1166, 1167 ЦК України.

Відповідно до ч.1 та п. 1 ч.2 ст. 22ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Згідно із ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди, а позивачі повинні доводити лише наявність шкоди та її розмір. Про це зазначено у Постанові Верховного Суду у справі № 285/4411/18 від 01.04.2020 року.

Як зазначено у вище вказаній постанові Верховного суду, відповідно до ст.180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Таким законом є Закон України "Про захист тварин від жорстокого поводження" , у статті 9 якого визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Така правова позиція узгоджується з позицією викладеною Верховним Судом і в постанові від 28 лютого 2018 року у справі N 281/618/15-ц .

Отже вказаними нормами законодавства передбачено, особа, яка утримує тварину повинна відшкодовувати в повному обсязі завдану її твариною шкоду іншій особі або її майну.

Як вбачається із направлення на медико-соціальну експертну комісію в історії захворювання зазначено , що ОСОБА_3 збитий конем 29.06.2020 року, першу медичну допомогу отримав в Рокитнівський ЦРЛ з 29.06.2020 року по 03.07.2020року), та з 03.07.2020 року по 14.07.2020 року отримував лікування в травматологічному відділенні РОКЛ (а.с. 24)

Позивачем долучено виписку з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 ( а.с.26-28), епікриз № 2812 від 29.06.20, згідно з яким він за ургентними показами станом на вказану дату перебував у хірургічному відділенні Рокитнівської ЦРЛ. (а.с. 30) .

В епікрізі КП «Рівненська обласна клінічна лікарня» міститься детальний перелік призначених для лікування медичних препаратів, а також вказані проведені операції у період перебування на лікуванні з 03.07.2020 року по 14.07.2020 року ( а.с. 31-32)

У зв`язку з отриманими травмами та ушкодженням здоров`я позивач проходив обстеження, в тому числі і КТ, консультації лікаря ( а.с 33-35, 38-39) . При цьому, суд не бере до уваги Консультаційний висновок спеціаліста, що міститься на а.с. 36-37, у зв`язку з тим, що відомості, що містяться у ньому не читаються.

Внаслідок ушкодження здоров`я ОСОБА_3 встановлено інвалідність першої «Б» групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. Інвалідність встановлено з 29.10.2020року . Позивач є таким, що потребує регульованої сторонньої допомоги та догляду. Черговий переогляд встановлено у жовтні 2021 року . Вказана обставина враховується судом в тому числі при визначенні розміру моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, тобто інвалідність на момент розгляду справи не встановлено довічно (а.с. 40) , позивачу розроблено план реабілітаційних заходів ( а.с. 41) та індивідуальну реабілітації інваліда № 1064 , в якій вказується на можливість часткової реабілітації в обмеженні життєдіяльності та соціально-побутового стану. Разом з тим, як вбачається, реабілітаційний потенціал ОСОБА_3 оцінено як низький ( а.с. 42), що також враховується судом при визначенні розміру моральної шкоди. З огляду на досліджені докази (а.с. 43-87) суд вважає доведеними витрати, пов`язані на лікування у розмірі, заявленому відповідачем, оскільки ця сума підтверджується наявними у матеріалах справи фіскальними чеками, рахунками фактурами № 81від 06.07.2020р, №84 від 07.07.2020року, рахунком № 30 від 08.07.2020року ( оплата за рахунками фактурами підтверджується долученими фіскальними чеками на ту ж суму) . За фіскальними чеками сума витрат склала 66931,36грн., однак, позивачем заявлено до стягнення суму 66634,69грн. і тому суд виходить саме із цієї заявленої суми до стягнення. При цьому, у вказану суму не включено витрати, пов`язані із проїздом до м. Рівне та у зворотному напрямку, які були понесені свідком ОСОБА_3 у зв`язку з відвідуванням нею позивача, оскільки вони не є прямими витратами, які поніс позивач.

Таким чином, встановлені обставини доводять обґрунтованість доводів позивача щодо заподіяння йому ушкодження здоров`я та, пов`язані з цим матеріальні грошові витрати, а також певні моральні переживання та моральну шкоду, що було викликано змінами у його житті, які він зазнав в результаті ушкодження здоров`я.

Отримані ним травми перебувають у причинному зв`язку з настанням події, що мала місце 29 червня 2020 року, в тому числі моральна шкода, яку він зазнав. Подія мала місце за участі домашньої тварини, коня, який належить ОСОБА_1 і заперечення ОСОБА_1 щодо того, що не було встановлено, що саме його домашня тварина заподіяла шкоди здоров`ю позивача не заслуговують на увагу, оскільки спростовані показами свідків, ОСОБА_41 , ОСОБА_37 , ОСОБА_30 (допитаними в межах досудового розслідування), а судовому засіданні- ОСОБА_41 , ОСОБА_3 та іншими доказами.

Заперечення представника відповідача проте, що докази є неналежними, оскільки вони є копіями, та з тих підстав, що мали бути підписані лікарем, а також про те, що має сумніви щодо копій, так як відповідач лежав у лікарні суд відхиляє, тому що про свої сумніви він заздалегідь не повідомляв, клопотання про надання в судове засіданні оригіналів документів ним не заявлялось, вказані докази належним чином завірені, в епікрізі міститься призначення лікаря щодо медикаментів, зазначених у фіскальних чеках і які придбавались для лікування. Твердження про те, що фіскальні чеки, що підтверджують понесені позивачем витрати мають бути підписані лікуючим лікарем є надуманими. А відтак, у відповідності до положень ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Право власності або інші речові права особи, яка утримує тварину, обмежені обов`язком дотримання норм і вимог цього Закону.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню і не пов`язана з розміром цього відшкодування та відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб, якщо інше не встановлено законом.

У п.3 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (з наступними змінами) вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивач, внаслідок перенесених ним моральних чи фізичних страждань, обмежень, інших негативних явищ, у зв`язку з ушкодженням здоров`я дійсно зазнав моральної шкоди у певному обсязі та глибині, певною мірою було порушено його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного способу життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, рідними, оскільки тривало лікування, певні наслідки має для психологічного стану факт настання каліцтва, яке позивач отримав у молодому віці 32 років . Однак, оцінений ним розмір моральної шкоди, заявлений до стягнення викликає обґрунтовані сумніви. З огляду на що суд вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди, керуючись засадами розумності та справедливості та виходить з глибини фізичних та душевних страждань позивача, характеру та тривалістю його немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди.

З врахуванням стану здоров`я позивача, характеру та обсягу фізичних, душевних страждань, моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та обставин події, що мала місце 29 червня 2020 року, враховуючи всі встановлені обставини та з врахуванням засад розумності та справедливості, вважає обгрунтованою вимогу саме в розмірі 50000 грн. У зв`язку з цим суд задовольняє позовні вимоги частково.

Окрім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі розмірі 634 грн.69 коп., обрахований пропорційно до суми задоволених вимог у відповідності до положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.1166,1167,1168ЦК України, 259,263-265,268, 273 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 заподіяну йому матеріальну шкоду в сумі 66634 грн. 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 заподіяну йому моральну шкоду в сумі 50 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 634 грн.69 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення виготовлено 05.04.2021 року.

Суддя: