ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3241/20 Номер провадження 22-ц/814/949/21Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.

секретар Гнатюк О.С.

імена (найменування) сторін:

боржник: ОСОБА_1

стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави, постановлену 17 квітня 2020 року у складі судді Гольник Л.В.

по справі за поданням головного державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року головний державний виконавець Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) звернувся до суду із вказаним поданням та просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що на виконанні Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження за № 55475687 з примусового виконання виконавчого напису № 7930, виданого 04 серпня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у сумі 35 193,75 грн.

Вказував, що ним було вжито заходів для виконання виконавчого провадження, однак заборгованість по виконавчому документу не погашена, боржник не вчиняє будь-яких дій, спрямованих на повне або часткове його виконання. До теперішнього часу виконавчий напис не виконаний.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2020 року подання головного державного виконавця задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань покладених на неї виконавчим написом № 7930, виданого 04 серпня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, на виконанні Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження за №55475687 з примусового виконання виконавчого напису № 7930, виданого 04 серпня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення боргу у сумі 35 193,75 грн. з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача АТ КБ «Приватбанк».

Державним виконавцем 09 січня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55475687, копії якого направлено сторонам рекомендованою кореспонденцією з повідомленням.

У ході виконавчого провадження виконавцем встановлено:

- згідно з відповіді МВС встановлено, що боржнику на праві приватної власності транспортні засоби не належать;

- на підставі Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що боржнику на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;

- згідно обліку УДМС України в Полтавській області боржник отримав паспорт для виїзду за кордон за номером НОМЕР_1 ;

- згідно відповіді з Державної прикордонної служби боржник у період з 2018-2020 року неодноразово перетинала державний кордон з невідомою метою та тривалий час перебувала за кордоном;

- згідно з відповіді з ДФС та ПФУ встановлено, що боржник не є отримувачем пенсії, джерела доходів відсутні, відкриті розрахункові рахунки відсутні.

27 лютого 2020 року державним виконавцем здійснено вихід за адресами, зазначеними у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , та встановлено, що ОСОБА_1 за цими адресами не проживає, а тривалий час проживає за кордоном, про що складені відповідні акти.

Станом на дату звернення з поданням до суду боржником не вчинено будь-яких дій, спрямованих на виконання виконавчого документу.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи),- до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Заперечення апелянта зводяться до того, що ОСОБА_1 не визнає наявність боргу, який стягнуто з неї згідно виконавчого напису нотаріуса.

Проте, виконавчий напис нотаріуса № 7930 від 04 серпня 2017 року таким, що не підлягає виконанню не визнаний, а отже відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» підлягає зверненню до виконання.

Питання щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із тим, що сума заборгованості не є безспірною, вирішується у порядку, встановленому ст. 432 ЦПК України, а тому не підлягає розгляду в межах даного провадження.

Посилання апелянта на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 березня 2017 року, яке набрало законної сили, не заслуговує на увагу, оскільки стягнення проводиться не на підставі цього рішення, а на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Апелянтом зазначено, що вона не проживає за адресою, вказаною у виконавчому написі нотаріуса, що не спростовує факту ухилення від виконання зобов`язань, оскільки ОСОБА_1 до стягувача чи державного виконавця із повідомленням про дійсне місце проживання не зверталась. Більше того, державним виконавцем встановлено та не спростовано боржником, що ОСОБА_1 тривалий час проживала за межами України, що унеможливлювало вчинення виконавчих дій за адресою її реєстрації.

За таких обставин, місцевим судом застосовано до боржника справедливий та пропорційний захід обмежувального характеру. Обмеження у праві виїзду за межі України носить тимчасовий характер, а тому не порушує законних прав та інтересів ОСОБА_1 .

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Г.Л. Карпушин

Л.М. Хіль