Справа № 569/7279/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук І.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання укладеним 21.09.2012 року договору купівлі-продажу автомобіля,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити ОСОБА_3 відчуження у будь-який спосіб належної йому частки в статутному капіталі ТОВ "Виробниче підприємство "Акватон" () у розмірі 8 500 000 грн, що становить 85% у статутному капіталі товариства та заборонити ОСОБА_3 розпоряджатися цією часткою у будь-який спосіб.

В обґрунтуванні заявлених вимог зазначає, що на даний час у позивача є підстави вважати, що майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, відповідач може відчужити, оскільки напередодні травневих свят 2021 року позивач ОСОБА_1 отримала від відповідача ОСОБА_3 , як генерального директора ТОВ "Виробниче підприємство "Акватон" пропозицію від 23.04.2021 року щодо реалізації переважного права на придбання частки в статутному капіталі ТОВ ВП "Акватон" та повідомлення від 26.04.2021 року про скликання загальних зборів ТОВ ВП "Акватон". У пропозиції ОСОБА_3 повідомляє ОСОБА_1 про свій намір продати належну йому частку у розмірі 8 500 000 грн, що становить 85% у статутному капіталі ТОВ "Виробниче підприємство "Акватон" третій особі. Оскільки, ОСОБА_1 є учасником ТОВ "Виробниче підприємство "Акватон", якій належить 10% статутного капіталу товариства, ОСОБА_3 , враховуючи передбачене статутом ТОВ "Виробниче підприємство "Акватон" її переважне право на придбання частки у статутному капіталі товариства, пропонує ОСОБА_1 придбати його частку за ціною, еквівалентною 1 400 000 євро. Таких коштів ОСОБА_1 не має, а тому реалізувати своє переважне право на придбання частки ОСОБА_1 фактично не спроможна.

Враховуючи, що розгляд заяви відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, доходить наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Положеннями ч.1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до п.п.5, 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств (наприклад, забороняти скликати загальні збори товариства, складати список акціонерів, що мають право на участь у них, надавати реєстр акціонерів та приміщення для проведення зборів, підбивати підсумки голосування з питань порядку денного тощо).

Крім того, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, заявником не доведено, що застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу відчуження у будь-який спосіб належної йому частки в статутному капіталі ТОВ "Виробниче підприємство "Акватон" () у розмірі 8500000 грн, що становить 85% у статутному капіталі товариства та заборонити відповідачу розпоряджатися цією часткою у будь-який спосіб не призведе до перешкод у здійсненні господарської діяльності юридичних осіб, які не є учасниками даної справи.

Співвідносячи негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, а також враховуючи, що предметом спору є поділ майна подружжя, суд дійшов висновку, що даний вид забезпечення позову, не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи викладене підстав для забезпечення позову не вбачається, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 153, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі №569/7279/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання укладеним 21.09.2012 року договору купівлі-продажу автомобіля - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.О. Гордійчук