РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/19/20

Провадження №2/568/490/21

20 квітня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощуного позовного провадження

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в Радивилівський районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивачам на праві приватної власності належить житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку, зареєстрований але не проживає відповідач.

Зазначають, що реєстрація відповідача створює значні незручності, як власникам житла.

Ухвалою Радивилівського районного суду від 01.03.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 06.04.2021 р. розгляд справи відкладено на 20.04.21 р.

В судове засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судова влада. Заяв, клопотань до суду від відповідача не надходило, правом на подання відзиву не скористався.

В судове засідання позивачи не з`явились. Водночас, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали та просив їх задоволити.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 отрмала у спадщину 71/100 одноповерхового будинку з господарськими будівлями.

Відповідно до договору дарування ОСОБА_2 прийняла у дар 29/100 будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно технічного паспорту на садибний житловой будинок, по АДРЕСА_1 , власником будинку є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки з ДР речових прав нанерухоме майно, житловий будинок за вказаною адресою належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , власником вказаного будинку є ОСОБА_1 .

Згідно актів обстеження будинковолодіння по АДРЕСА_1 від 27.06.2019 р., від 21.06.2019 р., 11.07.2019 р., ОСОБА_3 більше 8 років не проживає за вказаною адресою, місцезнаходження його не відоме.

Крім того, відповідно до актів обстеження від 16.04.2021 р. та від 19.04.2021 р. за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає, його місцезнаходження не відоме.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

У статті 317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі.

Непорушність права власності закріплено також статтею 321 Цивільного кодексу України.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах права позивачки, як власниці житлового будинку, захищені і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Під час розгляду справи, встановлено, що відповідач не проживає понад 9 років в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрація відповідача за місцем проживання у будинку, належному позивачу є перешкодою для розпорядженню позивачем своїм майном.

Відповідно до вимог частини другої ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування житловим приміщенням підлягає припиненню відповідно до положень частини другої статті 405 ЦК України.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо позбавлення права користування спірним приміщенням.

Керуючись ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задоволити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Радивидівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 21.04.2021 р.

Суддя А.О. Сільман