Справа № 204/2981/21
Провадження № 2/204/1366/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Легостаєвій А.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Екологія-Д», Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ТОВ «Екологія-Д», КП «Жилсервіс-5» ДМР, про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири.

В обгрунтування заявлених позовних вимог, позивачі посилались на те, що останні є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . 16 жовтня 2020 року відбулося залиття вказаної квартири, розташованої на 5-му поверсі п`ятиповерхового будинку з горища будинку (технічного поверху), про що було складено Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 29.10.2020 року. Згідно Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 29.10.2020 року комісією у складі: старший майстер ОСОБА_3 та майстер ОСОБА_4 обстеженням квартири АДРЕСА_1 встановлено, що: - Коридор, загальною площею - 2,9 кв.м. сліди залиття на стелі (шпалери) ~ 1 кв.м.; - Спальня кімната загальною площею - 10,8 кв.м. сліди залиття на стелі (відшарування шпалер) по всій кімнаті; - Комора, загальною площею - 2,1 кв.м. - сліди залиття на стелі (побілено) по всій площі; - Зала, загальною площею - 16,8 кв.м. сліди залиття на стелі та на стіні (відшарування шпалер) ~ 2 кв.м. Висновки і рекомендації комісії: витік води з системи центрального опалення на технічному поверсі. Звітом про оцінку вартості матеріального збитку від пошкодження оздоблення приміщень житлової квартири, вчиненого внаслідок залиття, встановлено ймовірну ринкову вартість матеріального збитку у розмірі 46131,00 грн. Вказаний Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 29.10.2020 року разом із заявами про факт залиття з проханням направити комісію для складення акту по завданому збитку в кв. АДРЕСА_1 , ліквідувати хомути на трубах опалення та замінити труби опалення на технічному поверсі зі старих на нові, а також відшкодувати матеріальний збиток завданий внаслідок залиття, було подано 22.10.2020 року та 02.11.2020 року до ТОВ «Екологія-Д». Згідно наданих відповідей, відповідач 1 відмовився у добровільному порядку відшкодувати завдані збитки та у проведенні ремонтних робіт у в будинку АДРЕСА_2 для запобігання в подальшому аналогічних ситуацій, з посиланням на наявну заборгованість мешканців будинку перед відповідачем. Позивачі зазначають, що у останніх відсутня будь-яка заборгованість за вжити комунальні послуги, а тому поведінка відповідача в даному випадку є недобросовісною. Балансоутримувачем багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 на даний час є саме КП «Жилсервіс-5» ДМР, а управителем вищезазначеного будинку - ТОВ «Екологія-Д». На вказані підприємства покладено обов`язок виконувати послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Отже, виходячи із норм законодавства та обставин події, саме Відповідач 1, який є балансоутримувачем та Відповідач 2, як виконавець надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території (фактичний управитель у розумінні нині діючого законодавства у сфері надання житлово-комунальних послуг) були зобов`язані забезпечити якісне утримання житлового будинку АДРЕСА_2 , своєчасно проводити контроль за технічним станом житлового фонду включаючи внутрішньобудинкові системи, вживати заходів по попередженню та уникненню аварійної ситуації, а саме розриву труби опалення на даху (технічному поверсі) житлового будинку, що призвело до залиття квартири АДРЕСА_3 за вказаною адресою внаслідок витоку води з мереж центрального опалення та пошкодження майна Позивача 1 та Позивача 2. Відтак, саме Відповідач 1 та Відповідач 2 є відповідальними особами за спричинені внаслідок аварії збитки через невиконання відповідачами обов`язків щодо належного утримання (перевірки, ремонту) внутрішньобудинкової системи опалення, що призвело до залиття квартири володільцем якої є Позивач 1 та Позивач 2. Саме через нездійснення відповідачами технічного обслуговування внутрішньобудинкової системи опалення, що призвело до розриву труби опалення на даху житлового будинку, утримання якої в придатному для експлуатації стані має здійснюватися відповідачами завдано матеріальну та моральну шкоду позивачам. Отже, у результаті залиття квартири, позивачам завдана матеріальна шкода у розмірі 46131 грн., а також завдано моральну шкоду, яку позивачі оцінюють у розмірі 40000 грн. кожному.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 01.06.2021 року, а також відповідачам було направлено копію позовної заяви із додатками.

З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Відповідач ТОВ «Екологія-Д» надало суду письмовий відзив, у якому висловив незгоду з позовними вимогами, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, зазначав, що вина ТОВ «Екологія-Д» в залитті квартири та завданні збитків відсутня, оскільки мешканці будинку АДРЕСА_2 систематично не сплачують квартплату, борг за якою наразі складає 126671 грн., що в свою чергу, значно ускладнює можливість здійснення своєчасних ремонтних робіт. Також, відповідач звертав увагу суду на ті обставини, що його вину у прориві труби недоведено, а розмір збитку заявлено позивачами на підставі неналежних доказів. Окрім того, заявлений розмір моральної шкоди взагалі не обгрунтовано та не доведено позивачами.

Відповідач КП «Жилсервіс-5» ДМР надав на адресу суду письмовий відзив, в якому також висловив незгоду з позовними вимогами позивачів, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, зазначав, що КП «Жилсервіс-5» ДМР є неналежним відповідачем по справі, оскільки будинок АДРЕСА_2 було прийнято на баланс від КП «Жилсервіс-2» ДМР за Актом прийому-передачі лише 29.10.2021 року, внаслідок чого, Відповідач-2 не може відповідати за шкоду, що виникла внаслідок залиття квартири, що трапилося до того часу, коли він став балансоутримувачем будинку.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 (частка 1/3) та ОСОБА_2 (частка 2/3), є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та мешкають у ній, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України).

Шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

За правилами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно з перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Встановлено, що 16.10.2020 року у АДРЕСА_2 відбулося залиття квартири АДРЕСА_3 , розташованої на 5-му поверсі п`ятиповерхового будинку з горища будинку (технічного поверху), про що було складено Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 29.10.2020 року. Так, згідно Акту про залиття, від 29.10.2020 року комісією у складі: старший майстер ОСОБА_3 та майстер ОСОБА_4 обстеженням квартири АДРЕСА_1 встановлено, що: - Коридор, загальною площею - 2,9 кв.м. сліди залиття на стелі (шпалери) ~ 1 кв.м.; - Спальня кімната загальною площею - 10,8 кв.м. сліди залиття на стелі (відшарування шпалер) по всій кімнаті; - Комора, загальною площею - 2,1 кв.м. - сліди залиття на стелі (побілено) по всій площі; - Зала, загальною площею - 16,8 кв.м. сліди залиття на стелі та на стіні (відшарування шпалер) ~ 2 кв.м. Висновки і рекомендації комісії: витік води з системи центрального опалення на технічному поверсі.

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, у разі залиття квартири складається відповідний акт. Типова форма цього акту міститься у додатку № 4 до Правил.

Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди, надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт залиття квартири АДРЕСА_4 , яка належить позивачам, є належним чином зафіксованим.

На підставі комісійного Акту від 29.10.2020 року, Акту про залиття від 03.12.2020 року складеного позивачкою та особистого огляду суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Новомосковське бюро експертної оцінки» оцінювачем Д.Г. Ланда складено Звіт від 03.12.2020 року, відповідно до якого, обсяг і характер пошкоджень, зазначений в комісійному Акті №1 про наслідки залиття приміщення оцінювачем візуально підтверджений, встановлено дефекти та пошкодження, дефекти які завдало залиття верхнього поверху, унеможливлюють його подальше використання, шпалери та інші пошкоджені матеріали не підлягають оновленню до первісного стану та підлягають повній заміні, ринкова вартість шкоди, завданої квартирі позивачів АДРЕСА_3 на дату оцінки становить 46131 грн.

Позивачем було сплачено послуги за складання вказаного звіту у розмірі 1750,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 18.12.2020 року.

Суд звертає увагу на помилкове віднесення позивачем витрат на складення висновку до судових витрат, оскільки витрати здійснені на оплату звіту є складником майнової шкоди, заподіяної позивачам, оскільки є витратами, які позивач був змушений зробити для визначення розміру заподіяної шкоди/вартості відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, для відновлення свого порушеного права (тобто є реальними збитками). Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 02.05.2018 в справі №?401/2142/16-ц. Однак позивачем, відповідних позовних вимог заявлено не було, а тому судом, відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, питання про стягнення зазначених коштів, як майнової шкоди - судом не вирішується.

Таким чином, судом встановлено наявність факту залиття приміщення та обґрунтованості обсягу завданої ним шкоди позивачам в розмірі 46131 грн. та завданням їм моральної шкоди фактом псування та знищення майна.

Вирішуючи питання про встановлення особи, з вини якої позивачу завдано збитків та з якої такі збитки підлягають стягненню, суд виходить з наступного.

Як вбачається з комісійного Акту про залиття від 29.10.2020 року та визнається сторонами по справі, залиття відбулося внаслідок витоку води з системи центрального опалення на технічному поверсі.

Згідно з положеннями обов`язкового додатку Б до ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», поверх технічний поверх для розміщення інженерного обладнання і прокладання комунікацій, може бути розташований у нижній (технічне підпілля), верхній (технічне горище) або в середній частині будинку; горище - простір між поверхнею покриття (даху), зовнішніми стінами і перекриттям верхнього поверху.

Статтею1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що: допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення); загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об`єднання (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо); неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку.

Відповідно до п. 12, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору; управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо, купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Положеннями п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна).

Згідно з розділом 1 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. №763 балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також: веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також, забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець послуг - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Суд звертає увагу позивачів, що балансоутримувачем багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 відповідно до Листа від 15.03.2021 року № 3/12-1185 з 29 жовтня 2020 року по теперішній час є саме Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради. Тобто, будинок АДРЕСА_2 було передано на баланс від КП «Жилсервіс-2» ДМР до КП «Жилсервіс-5» ДМР вже після залиття квартири, яке сталося 16.10.2020 року, що виключає відповідальність Відповідача-2 за якість надання житлово-комунальних послуг та збитки позивачів, що виникли до отримання будинку на баланс відповідача-2, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог до КП «Жилсервіс-5» ДМР необхідно відмовити, як заявлених до неналежного відповідача.

В свою чергу, як встановлено судом та визнавалося сторонами, управителем вищезазначеного будинку є відповідач-1 ТОВ «Екологія-Д», зокрема, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради №39 від 21.01.2020 року ТОВ «Екологія-Д» було призначено управителем багатоквартирних будинків, що розташовані у Амур-Нижньодніпровському, Новокодацькому, Самарському. Центральному, Чечелівському, Шевченківському районах м.Дніпро. На виконання вказаного рішення, 24.01.2020 року виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, від імені та в інтересах співвласників багатоквартирних будинків, було укладено з ТОВ «Екологія-Д» договір про надання послуг з управління багатоквартирними будинками. Послуги з управління надаються з 01.03.2020 року.

Відповідно до п.1 Договору Управитель зобов`язується надавати Співвласникам послугу з управління багатоквартирними будинками, що входять до об`єкту №6 (Багатоповерхові будинки Чечелівського району м.Дніпро), а Співвласники зобов`язуються оплачувати Управителю зазначену послугу, згідно вимогам законодавства України та умовами цього Договору.

Відповідно до п.4 Договору, послуга полягає у забезпеченні Управителем належного утримання і ремонту спільного майна Будинку та його прибудинкової території, належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відповідно до п.8 Договору, Управитель зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і цього договору, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг. Своєчасно проводити підготовку будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Згідно п.17 Договору, Управитель несе відповідальність за невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору.

Відповідно до розділу 2 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій визначено, що технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків, яка включає в себе проведення планових та позапланових оглядів (п. 2.1 Правил).

Згідно п. 2.8.2- 2.8.4. Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій під час підготовки житлового фонду до експлуатації в зимовий період виконуються такі роботи: - усунення несправностей: стін, фасадів, дахів, віконта і дверних заповнень, а також: опалювальних печей, димоходів, газоходів, внутрішніх систем тепло-, водо- та електропостачання й установок із газовими нагріваними; - приведення в технічно справний стан прибудинковоі території із забезпеченням безперешкодного відведення атмосферних і талих вод від відмостки, спусків (входів) у підвал і їх віконних приямків; - забезпечення належної гідроізоляції фундаментів, стін підвалу і цоколю та їх сполучення із суміжними конструкціями, сходових кліток, підвальних і горищних приміщень, машинних відділень ліфтів, справність та утеплення пожежних гідрантів. Підготовці до зими (проведення гідравлічних випробувань, ремонт, перевірка і налагодження) підлягає весь комплекс пристроїв, що забезпечують безперебійне постачання тепла в квартири (котельні, внутрішньобудинкові мережі, групові і місцеві теплові пункти в будинках, системи опалення, вентиляції). Котельні, теплові пункти і вузли повинні бути забезпечені засобами автоматизації, обліку, запірною регулювальною апаратурою, схемами розведення систем опалення, гарячого водопостачання (дачі - ГВП), холодного водопостачання (далі - ХВП), припливно-витяжною вентиляцією та іншими конструкціями, які реєструють роботу обладнання при різних експлуатаційних режимах (наповненні, підживленні, спуску води із систем опалення тощо), технічними паспортами на обладнання, журналами щодо запису параметрів та дефектів, які виникають під час роботи обладнання. Прилади газового господарства повинні пройти наладку запірно- захисних клапанів і регуляторів тиску на зимовий період. Насосні станції, системи протипожежного захисту мають бути укомплектовані і мати резервне обладнання, автоматичне вмикання резервних насосів, у разі відмови основних, відрегульоване і справне. У період підготовки житлового фонду до роботи в зимових умовах організовується підготовка (відновлення) схем внутрішньобудинкових систем холодного і гарячого водопостачання, каналізації, центрального опалення і вентиляції, газу із зазначенням розміщення запірної арматури і вимикачів (для слюсарів і електриків з ліквідації аварій і несправностей внутрішньобудинкових інженерних систем).

Згаданими Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу №76 від 17.05.2005 року встановлено, що Управитель особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

У відповідності до п.6 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язком виконавців комунальної послуги та управителів є вжиття заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», аварія - пошкодження, вихід з ладу, відмова, неможливість експлуатації внутрішньобудинкових систем, а також пошкодження несучих, огороджувальних та несучоогороджувальних конструкцій будівлі, які спричинили або можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю людей, пошкодження майна, унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг споживачам.

Враховуючи викладене, суд вважає, що саме відповідач ТОВ «Екологія-Д», як управитель багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , на якого покладено обов`язок щодо належного утримання і ремонту спільного майна Будинку та його прибудинкової території, повинен нести відповідальність за спричинення шкоди власникові квартири у будинку (п.4,8,17 Договору).

Пунктом 3 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна).

Згідно роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

У зв`язку з вищезазначеним, суд, на підставі вимог ст.1166 ЦК України, приходить до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду саме з ТОВ «Екологія-Д», як особи відповідальної за належний стан внутрішньобудинкових мереж.

Посилання відповідача ТОВ «Екологія-Д» на те, що мешканці будинку мають заборгованість з квартплати, за рахунок накопичення якої здійснюються, в тому числі, ремонти мереж судом відхиляються, оскільки сама по собі заборгованість мешканців будинку жодним чином не звільняє Управителя від відповідальності за належне утримання і ремонт спільного майна Будинку та його прибудинкової території, належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Більше того, у разі наявності заборгованості перед Управителем, ТОВ «Екологія-Д» не позбавлене права на вирішення питання про стягнення такої заборгованості з боржників у судовому порядку.

Доводи ТОВ «Екологія-Д» щодо відсутності вини у завданні шкоди, судом також відхиляються, оскільки відповідач-1 сам визнавав у відзиві, що про незадовільний стан труб центрального опалення, які потребували ремонту, йому було відомо одразу після передачі будинку в управління ще в березні 2020 року. Вищевказаними обставинами також спростовуються доводи відповідача ТОВ «Екологія-Д», щодо посилань на невідомі причини прориву труби. Доказів втручання сторонніх осіб до внутрішньо будинкових мереж та пошкодження труб внаслідок їх дій відповідачем до суду надано не було. Окрім того, при встановленні у подальшому, обставин, що свідчили б про таке втручання, або інших обставин, які вказуватимуть на наявність вини певної особи у прориві труби, відповідач не позбавлений права звернутися до такої особи з регресними вимогами.

Отже, виходячи із наведених норм та обставин, ТОВ «Екологія-Д», як Управитель, що зобов`язаний забезпечувати належне утримання і ремонт спільного майна Будинку та його прибудинкової території, є відповідальною особою за спричинені внаслідок аварії збитки.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що у результаті винних дій/бездіяльності відповідача ТОВ «Екологія-Д» позивачам завдано моральної шкоди, оскільки у зв`язку із залиттям квартири останні перенесли моральні переживання і незручності. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд ураховує характер і глибину душевних страждань позивачів, а також керуючись вимогами розумності і справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню моральна шкода у сумі по 2500 грн. кожній.

Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи що наявність факту залиття приміщення та обґрунтованості обсягу завданої ним шкоди позивачам в розмірі 46131 грн. та завданням їм моральної шкоди фактом псування та знищення майна у результаті винних дій/бездіяльності відповідача ТОВ «Екологія-Д», суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу понесених витрат на правову допомогу заявлених позивачами в сумі 24000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Підсумовуючи зазначене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та обсяг задоволених позовних вимог та вважає, що витрати позивачів на професійну правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 5000 грн., оскільки, з урахуванням часткового задоволення позову, саме в цій сумі витрати на професійну правничу допомогу є пропорційними співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді та поза межами судового засідання, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

До аналогічних висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа N 755/9215/15-ц провадження N 14-382цс19).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені судом частково, з відповідача ТОВ «Екологія-Д» на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 964,75 грн., на користь позивача ОСОБА_2 56,75 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст.1,4,10,12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 12,13,15,16,19, 81,82, 141,265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Екологія-Д», Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Екологія-Д» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану залиттям квартири у сумі 46131 грн., моральну шкоду у сумі 2500 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу, а всього: 53631,00 грн.

Стягнути з ТОВ «Екологія-Д» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 2500 грн. завдану залиттям квартири.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТОВ «Екологія-Д» на користь ОСОБА_1 964,75 грн. на відшкодування судового збору.

Стягнути з ТОВ «Екологія-Д» на користь ОСОБА_2 56,75 грн. на відшкодування судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар