Справа № 727/6476/21
Провадження № 2/727/1951/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Заверусі Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці позовну заяву Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача Центр соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, Чернівецький міський центр соціальних служб для сім`ї та молоді до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

встановив:

Виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позовом про відібрання дитини від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав.

Також, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просяив стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини.

Посилався на те, що малолітній ОСОБА_1 з 29.03.2019 р. повторно перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації. Батько дитини помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати надала письмову заяву та повідомила, що дає згоду на відібрання від неї сина у зв`язку із тим, що не може впоратись з його вихованням, а саме: систематичні втечі, постійні конфлікти.

ОСОБА_2 систематично залишає свого малолітнього сина

ОСОБА_1 у Центрі соціально-психологічної реабілітації, пояснюючи це скрутним матеріальним становищем, необхідністю виїзду за межі кордону, сезонною роботою. З часу поступлення до Центру соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації відвідувала сина один раз. Під час бесіди з вихователем-методистом ОСОБА_1 говорив, що у нього відсутнє бажання повертатись додому, через часті конфлікти з матір`ю.

Службою у справах дітей міської ради раніше давався висновок про доцільність відібрання малолітнього ОСОБА_1 від матері ОСОБА_2 . Однак, батько дитини ОСОБА_3 виявив бажання забрати дитину на виховання.

Проте в подальшому ОСОБА_2 не виявила бажання забрати його з дитячого закладу, піклуватися про фізичний, духовний розвиток і майбутнє малолітньої дитини та самоусунулась від виховання та утримання сина.

Дане питання розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 12.05.2021 р., на якому прийняте рішення щодо надання до суду висновку про доцільність відібрання малолітнього ОСОБА_1 , від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав. Доцільність відібрання дитини без позбавлення батьківських прав від матері ОСОБА_2 підтверджується витягом із рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 25.05.2021 року та відповідним висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради.

А тому просили відібрати малолітнього ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини.

Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволені. Відповідач пояснила, що проблеми з дитиною почались в 2017 році. Заяву-згоду на відібрання дитини вона написала в травні 2021 року під тиском начальниці служби у справах дітей. 29.10.2021 року вона звернулась письмово туди з заявою про повернення дитини. Сина вона не била та не кричала на нього.

Представник Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді в судовому засіданні пояснила, що восени 2021 року мати почала приходити до дитини і його поведінка погіршилась, хоча влітку він вів себе добре. Зараз дитини каже, що хоче до мами. Вважала, що позов підлягає задоволенню.

Представник Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді пояснила суду, що мати здавала і забирала дитину, писала заяви, що не потребує їхньої допомоги. Вважала, що позов підлягає задоволенню.

Малолітній ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що останній раз пішов від мами в центр соціальних служб, бо не хотів вчитися, його перевели в іншу школу і однокласники не хотіли з ним спілкуватися. Хоче повернутись до мами, з осені мама часто відвідує його. Під час їхніх конфліктів більше він був неправий, та пояснив, що не захоче більше в притулок.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ( копія свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 (а.с. 6).

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради вважає за доцільне відібрати малолітнього ОСОБА_1 від матері без позбавлення її батьківських прав задля соціального захисту інтересів дитини, згідно висновку від 01 червня 2021 року №01/0224/1617 (а.с 5).

Згідно повідомлення притулку для дітей від 05 лютого 2018 року малолітнього ОСОБА_1 доставлено 02.02.2018 р. у притулок для дітей (а.с. 10).

15.02.2018 року ОСОБА_2 подала заяву начальнику служби у справах дітей про повернення дитини на виховання в сім`ю (а.с. 14).

Відповідно до акту від 19.02.2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зі слів сусідів проживають без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов за адресою проживання: АДРЕСА_1 від 12.02.2018 року зазначено, що для виховання, розвитку та проживання дитини створено умови. В дитини є все необхідне для проживання, сну та розвитку (а.с. 13).

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Так, із системного аналізу діючого сімейного законодавства України та практики Європейський суд з прав людини вбачається, що позбавлення батьківських прав, як і відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відібрання дитини без позбавлення батьківських прав (за відсутності безпосередньої загрози для життя або здоров`я дитини) можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав (пункти 2-5).

Отже суд ураховує, що відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є радикальним заходом впливу на осіб, які належно не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Разом із тим, зважаючи на те, що відібрання дитини без позбавлення батьківських прав можливе у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи слід відмовити в задоволенні позову про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд дійшов висновку про відсутність достатньої кількості належних, допустимих та достовірних доказів, оцінка яких - кожного окремо та у їх сукупності - вказувала б на наявність беззаперечних підстав для відібрання дитини ОСОБА_1 від його матері ОСОБА_2 без позбавлення останньої батьківських прав та підстав того, що подальше перебування дитини разом з матір`ю дійсно суперечить інтересам малолітнього ОСОБА_1 .

Суд примає до уваги до уваги, що відповідач на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має місце проживання, згідно характеристики з місця роботи в Чернівецькому багатопрофільному ліцеї №4 характеризується добре, має бажання спілкування з сином та брати участь у його вихованні.

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд з огляду на обставини справи вважає за доцільне відмовити у задоволенні позову про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, то вони, на думку суду, також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від позовних вимог про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 152, 155, 164, 170 СК України, 12, 13, 76, 81, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача Центр соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, Чернівецький міський центр соціальних служб для сім`ї та молоді до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

З повним текстом рішення суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 17 грудня 2021 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: