Справа № 2-2549/08 Головуючий у 1 інстанції: Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/2153/20 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Мельничук О.Я.

при секретарі: Ждан К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду міста Львова від 18 грудня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району департаменту економічної політики Львівської міської ради, із залученням ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на підвальне приміщення під літерою ХІV площею 27 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду оскаржила Львівська міська рада, особа, яке не брала у часті у справі,

Вважає оскаржуване рішення суду необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що оскаржуваним рішенням визнано право власності на нежитлове приміщення під літ. ХІV загальною площею 27,0 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , яке належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради. Однак, в порушення вимог закону районний суд не залучив до участі у даній справі власника зазначеного нерухомого майна - Львівську міську раду. Враховуючи, шо оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та обов`язки Львівської міської ради, яка не була залучена до участі у справі, таке підлягає скасуванню.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що разом із приватизацією квартири у позивачки виникло право власності і на підвальне приміщення (комору в підвалі), так як приміщення комори площею 27 кв.м. помилково не було внесено в документи, подані для приватизації квартири, а тому спірні приміщення не є самостійним об`єктом правовідносин, а є приналежністю до головної речі - житлового приміщення. Вважає зазначені висновки суду необгрунтованими, оскільки, виходячи з того, що спірні приміщення не є самостійним об`єктом правовідносин, районний суду визнав право власності на спірні приміщення як на самостійний об`єкт правовідносин. Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції не встановив ні підставу набуття права власності на спірний об`єкт, ні спосіб набуття такого права позивачем. Враховуючи наведене, вважає, що оскаржуване рішення суду є незаконним, необгрунтованим, прийнятим без залучення належного відповідача Львівської міської ради, а тому підлягає скасуванню.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи по наявних матеріалах справи, зважаючи на тривалість розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що заявник користується підвальним приміщенням площею 27 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 після придбання нею за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , тобто з 1999 р. Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу, загальна площа квартири АДРЕСА_2 становить 25,1 кв.м та складається з однієї житлової кімнати та кухні. Відомостей про приналежність до зазначеної квартири підвального приміщення площею 27 кв.м договір купівлі-продажу не містить.

Матеріалами справи встановлено, що крім квартири АДРЕСА_2 , позивачу також належить і квартира № 6 .

Згідно інвентаризації підвальних приміщень будинку, що проводилася ЛКП «Цитадель-Центр» в будинку АДРЕСА_1 , власник квартири № 6 ОСОБА_2 , використовує 4 підвальні приміщення в будинку загальною площею 106 кв.м (а.с.34).

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 та визнаючи за нею право власності на нежитлове приміщення під літ. ХІV загальною площею 27,0 кв.м в будинку АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що колишні власники квартири № 6б та в подальшому позивач, постійно користувалися підвальним приміщенням площею 27 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , тому таке слід вважати приналежністю до головної речі - квартири № 6б , оскільки таке підлягало приватизації разом з квартирою, однак через помилку посадових осіб ЛКП, які здійснювали підготовку документів для приватизації, таке помилково не було включено до приватизаційних документів.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не врахував статус спірного приміщення, не з`сував, чи дійсно між сторонами виник спір щодо цього приміщення, не з`ясував, чи наявний для позивача інший (позасудовий) порядок набуття права на це приміщення, та не перевірив хто є власником будинку, в якому знаходиться приміщення, що призвело до ухвалення судом незаконного рішення.

З наведених мотивів, рішення суду, яке не відповідає вимогам закону, слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 20 серпня 2021 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задоволити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 18 грудня 2008 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району департаменту економічної політики Львівської міської ради, третя особа ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання права власності - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 серпня 2021 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Мельничук О. Я.