Справа № 430/299/21
Провадження № 22-ц/810/355/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Луганської В.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Жовтень-РК-2»,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Станично -Луганського районного суду Луганської області від 10 березня 2021 року, постановлену Станично -Луганським районним судом Луганської області у складі: судді Попової О.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Жовтень -РК-2» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Жовтень -РК-2» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Станично-Луганського районного суду Луганської області від 10 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Жовтень -РК-2» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу визнано неподаною та повернуто позивачеві.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В обґрунтування скарги позивач посилається на те, що ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху позивач отримав 03.03.2021 року, заяву про усунення недоліків позовної заяви направив суду 14.03.2021 року, тобто в межах встановленого судом десятиденного строку для усунення недоліків. Підтвердженням дати отримання ухвали про залишення без руху є довідка з поштового відділення у якій зазначено, що лист фактично було вручено 03.03.2021. Таким чином, позивачем виконано вимоги суду про усунення недоліків у встановлений для цього судом строк, уточнена позовна заява відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, тому ухвала суду про повернення позовної заяви не є законною та обгрунтованою.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач не подавав, що в силу ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Жовтень -РК-2» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 23 лютого 2021 року про залишення позовної заяви без руху, у встановлений судом строк, що є підставою для повернення позовної заяви позивачу.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ст. 1, 3 ЦК України, ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно частин 1, 2 статті 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом 5 днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Станично-Луганського районного суду Луганської області від 23 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам, встановленим ст. 175-177 ЦПК України, а саме: позивачем не чітко викладені обставини справи та не було надано жодного документального підтвердження щодо обставин, викладених у позовній заяві; позивач зазначає що він подає позовну заяву про поновлення на роботі, проте така вимога позивачем не зазначається; було заявлено вимогу про стягнення оплати за вимушений прогул, однак відсутній розрахунок щодо заявлених вимог та не зазначено ціну позову; не надано жодного документального підтвердження в обґрунтування спричинення моральної шкоди; копія позову для відповідача, яка позивачем не підписана; не сплачено позивачем судовий збір за вимоги стягнення середнього заробітку, визнання незаконним та скасування наказу та стягнення моральної шкоди.

Надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали (а.с. 7).

Повертаючи заяву позивачу ухвалою від 10 березня 2021 року, суд послався на те, що позивачем отримано ухвалу про залишення позовної заяви без руху та не усунуто у визначений судом 10-денний строк її недоліки.

Хоча матеріали справи і містять поштове рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення суду особисто ОСОБА_1 , проте підпис в рекомендованому повідомленні візуально відрізняється від підпису позивача у позовній заяві, і оскаржуване судове рішення про повернення заяви позивачу прийняте поспішно - на 11-й день без урахуванням необхідного для листування поштою терміну.

Як зазначає скаржник в своїй апеляційній скарзі і надає відповідні докази цьому, він отримав ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху лише 03.03.2021, належними доказом чого є Довідка від 19.03.2021, видана ВПЗ "Укрпошта" с. Сотенне Луганської області за підписом начальника ВПЗ Сотенне О.М. Костоварової про те, що 26.02.2021 ВПЗ ОСОБА_2 отримало рекомендований лист з повідомленням 080 з Станично -Луганського районного суду Луганської області на ім`я ОСОБА_1 , який був зареєстрований ф 8 - 26.02.2021, повідомлення помилково було відправлено на суд наступним робочим днем, але фактично адресат одержав рекомендований лист 03.03.2021, що підтверджується записом у книзі ф 8, з відміткою паспортних даних.

Процесуальний строк, в межах якого сторона має вчинити процесуальну дію, не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншим відповідним засобом зв`язку (ч. 6 ст. 124 ЦПК України).

На виконання ухвали суду від 23.02.2021 року позивач направив уточнену позовну заяву в новій редакції 14 березня 2021 року, що підтверджується відміткою на поштовому конверті (а.с. 27).

З наведеного вище вбачається, що позивач усунув недоліки позовної заяви в 10- денний строк з дня отримання копії ухвали від 23 лютого 2021 року.

Оскільки питання про можливість відкриття провадження у справі вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали та порушення прав позивача на вільний доступ до правосуддя, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасуванню ухвали Станично-Луганського районного суду Луганської області від 10 березня 2021 року з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що залишаючи позовну заяву без руху, суд не звернув увагу на зміст передбачених статтею 175 ЦПК України вимог до позовної заяви, і що Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а надає право позивачу вільно викладати зміст своїх вимог, які можуть бути уточнені під час попереднього розгляду справи.

Визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів суд вирішує під час підготовчого провадження на підставі вимог ст. 189 ЦПК України.

Вимога суду про сплату судового збору про визнання незаконним та скасування наказу не ґрунтується на вимогах законодавства, оскільки на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про поновлення на роботі. Отже, позивач звільнений від сплати судового збору в частині позовних вимог про поновлення на роботі та щодо визнання незаконним та скасування наказу про звільнення (усталена практика ВС, зокрема в ухвалі від 25.03.2020 справа № 334/3883/18).

Залишення позовної заяви ОСОБА_1 з мотивів необхідності сплати позивачем судового збору за подання позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу хоча і ґрунтується на вимогах закону, проте вищевказана поспішність суду призвела до порушення порядку вирішення цього питання.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Станично -Луганського районного суду Луганської області від 10 березня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 23 квітня 2021 року.

Судді: