П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 241/685/21

Номер провадження 22-ц/804/2193/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Зайцевої С.А., Мальцевої Є.Є.,

секретар - Целовальник К.А.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 10 червня 2021 року, у складі судді Молонової Ю.В., повний текст рішення складений 15 червня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)

про звільнення від сплати аліментів та зміну їх розміру,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

27 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (далі - Центральний ВДВС), в якому просив: звільнити його з 14 грудня 2018 року від сплати аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі судового наказу Першотравневого районного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року у справі № 241/1920/18; звільнити його з 14 грудня 2018 року до 11 лютого 2020 року (дата набрання законної сили рішенням про визначення місця проживання дитини) включно, від сплати аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стягуються за судовим наказом Першотравневого районного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року у справі № 241/1920/18; змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно судового наказу Першотравневого районного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року у справі № 241/1920/18 та стягувати з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 лютого 2020 року (з дня набрання рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 12 листопада 2019 року законної сили), та до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист по виконавчому провадженню № 58027983 у справі № 241/1920/18 про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання трьох дітей відкликати, а також стягнути з відповідачки на його користь понесені у зв`язку із поданням позову судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 908,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 року, від шлюбу мають трьох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі судового наказу, виданого Першотравневим районним судом Донецької області від 08 жовтня 2018 року по справі № 241/1920/18, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання трьох синів у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 03 жовтня 2018 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Даний судовий наказ направлений на примусове виконання до Центрального ВДВС, в якому відкрито виконавче провадження № 58027983, і до теперішнього часу з нього стягуються аліменти на утримання трьох синів, хоча з 14 грудня 2018 року і до теперішнього часу всі троє синів мешкають разом із ним і знаходяться на його повному утриманні. Факт проживання дітей з позивачем з 14 грудня 2018 року встановлено рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 12 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, про визначення місця проживання дітей, а також актом державного виконавця Центрального ВДВС від 24 грудня 2020 року. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 12 листопада 2019 року визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з відповідачкою, а двох старших синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з позивачем.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 10 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Центральний ВДВС про звільнення від сплати аліментів та зміну їх розміру задовольнено частково.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , присуджених на користь ОСОБА_2 судовим наказом Першотравневого районного суду Донецької області від 08.10.2018 по справі № 241/1920/18, починаючи з 11.02.2020.

Змінено розмір аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , присуджених судовим наказом Першотравневого районного суду Донецької області від 08.10.2018 по справі № 241/1920/18 та стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликано судовий наказ Першотравневого районного суду Донецької області від 08.10.2018 по справі № 241/1920/18.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4300 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обставиною, яка має істотне значення для звільнення позивача від сплати аліментів на утримання старших синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , є ухвалення 12 листопада 2019 року Першотравневим районним судом Донецької області рішення, яким визначено їх місце проживання разом із батьком, а сина ОСОБА_5 - разом із матір`ю. Оскільки вказане рішення набрало законної сили 11 лютого 2020 року, то саме з цього часу вважається, що досягнуто юридичної визначеності у спірних правовідносинах щодо визначення місця проживання дітей та саме з цього часу судове рішення як правозастосовуючий акт впливає на поведінку сторін у спірних правовідносинах.

Суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та відмову у задоволені позовних вимог про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 з 14 грудня 2018 року по 11 лютого 2020 року.

Вирішуючи позовні вимоги про зміну розміру аліментів суд виходив з того, що на даний час відпали обставини, які були підставою для стягнення за судовим наказом від 08 жовтня 2018 року аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , місце проживання яких рішенням суду визначено разом із батьком. Суд прийшов до висновку, що розмір стягуваних аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , місце проживання якого рішенням суду визначено разом із матір`ю, необхідно змінити та стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів суд вважав достатнім для забезпечення гармонійного розвитку спільної сторін дитини, не порушуючи інтереси інших дітей сторін на належне матеріальне забезпечення, а також не порушує прав сторін, на які покладається рівний обов`язок з утримання дитини.

Суд також прийшов до висновку, що позивачем доведено понесенні ним витрати на правову допомогу при підготовці і складанні позовної заяви та при розгляді справи у суді в розмірі 4300 гривень, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідачки на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

13 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 липня 2021 року визначено склад колегії суддів: Ткаченко Т.Б., Зайцева С.А., Мальцева Є.Є.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 27 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 10 червня 2021 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04 серпня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судом залишено поза увагою те, що з 14 грудня 2018 року і по теперішній час троє синів мешкають разом зі мною, а не з відповідачкою, та знаходяться на повному утриманні позивача. Факт проживання синів з позивачем саме з 14 грудня 2018 року встановлено рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 12 листопада 2019 року у справі № 241/47/19, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року.

Судом не враховано, що позивачем не ставилось питання щодо звільнення його від обов`язку по утриманню синів, просив розв`язати спір щодо обов`язку сплачувати аліменти на утримання синів на користь відповідачки, з якою сини не мешкають з 14 грудня 2018 року та зміни розміру аліментів на утримання ОСОБА_5 .

Суд прийшов до помилкового висновку в частині визначення часу (з 11 лютого 2020 року), з якого позивача може бути звільнено від сплати аліментів на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та в частині відмови у звільненні від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 .

Вважає, що той з батьків, з яким мешкають діти не повинен виплачувати аліменти тому з батьків, з ким вони не мешкають, що може завдати шкоди інтересам дітей.

Відзив на апеляційну скаргу

На виконання статті 360 ЦПК України відповідачкою ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

Судовим наказом № 2-н/241/76/2018, виданим Першотравневим районним судом Донецької області 08.10.2018 у справі № 241/1920/18, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 03 жовтня 2018 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 12.11.2019, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 11.02.2020, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з матір`ю ОСОБА_2 , а місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - з батьком ОСОБА_1 .

З довідки-розрахунку №В-8/58027983 від 21.05.2021, виданої державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Маріуполі за період з 01.01.2019 по 01.05.2021 заборгованість ОСОБА_1 за аліментами складає 156 672 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання суду апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_2 та представник третьої особи Центрального ВДВС не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судової повістки-повідомлення про судове засідання (а.с.98, 99). Із заявою про відкладення розгляду справи ОСОБА_2 до суду не звернулась. Від державного виконавця Центрального ВДВС Закір`янова О.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи (а.с.100).

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В апеляційному суді позивача підтримав апеляційну скаргу, надав пояснення аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення про задоволення позовних вимог, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 частково, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає не повністю.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх заміняють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд неодноразово в усталеній практиці наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі№ 6-143цс13 зроблено висновок, що: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом».

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи на підставі судового наказу № 2-н/241/76/2018, виданого Першотравневим районним судом Донецької області 08 жовтня 2018 року у справі № 241/1920/18, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 03 жовтня 2018 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною (а.с. 9).

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 12 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 11 лютого.02.2020, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з матір`ю ОСОБА_2 , а місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - з батьком ОСОБА_1 (а.с. 11-24).

З огляду на встановлені судом обставини, правильним є висновок суду першої інстанції щодо звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання старших синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Визначаючи час, з якого підлягає звільненню позивача від сплати аліментів на утримання двох синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з дня набрання чинності рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 12 листопада 2019 року, яким визначено їх місце проживання разом із позивачем, а сина ОСОБА_5 - разом із матір`ю.

Відповідно до положеньчастини 1, 2, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, відповідно до Сімейного кодексу України, аліменти - це, зокрема, кошти на утримання дитини, яка проживає окремо від батька (матері), та які присуджуються за рішенням суду від частини доходу батька (матері), або ж в чітко визначеній сумі.

За положеннями частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на ті обставини, що як рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 12 листопада 2019 року, так і постановою Донецького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі № 241/47/19 про визначення місця проживання дітей, було встановлено, що малолітні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 14 грудня 2018 року проживають разом із батьком, позивачем по даній справі - ОСОБА_1 . Зазначені обставини підтвердила позивачка за первісним позовом у вказаній справі ОСОБА_2 та не заперечував відповідач ОСОБА_1 .

Оскільки рішенням суду визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із позивачем ОСОБА_1 та було достовірно встановлено, що вони проживають разом із батьком саме з 14 грудня 2018 року, апеляційний суд дійшов висновку, що саме із зазначеної дати позивач підлягає звільненню від сплати аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 , а не з дати набрання чинності рішення суду 11 лютого 2020 року у справі № 241/47/19, як помилково вважав суд першої інстанції.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині дати звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 з 11.02.2020 на 14 грудня 2018 року.

Враховуючи ті обставини, що вказаним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 12 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі № 241/47/19 про визначення місця проживання дітей, місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 визначено разом із матір`ю ОСОБА_2 , колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_5 з 14 грудня 2018 року по 11 лютого 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції відпали обставини, які були підставою для стягнення за судовим наказом від 08 жовтня 2018 року аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання двох синів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , місце проживання яких рішенням суду визначено разом із батьком, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо зміни розміру стягуваних аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , місце проживання якого рішенням суду визначено разом із матір`ю ОСОБА_2 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно якого відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Підстав для скасування рішення в частині відмови у задоволенні позову про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , що стягуються на підставі судового наказу з 14 грудня 2018 року до 11 лютого 2020 року та в частині стягнення аліментів у новому розмірі з 11 лютого 2020 року - з дня набрання рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 12 листопада 2019 року законної сили, апеляційний суд не вбачає та відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Щодо стягнення судових витрат

Відповідно до пункту б частини 4 статті 382 ЦПК України апеляційний суд у випадку скасування або зміни судового рішення вирішує питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно дост. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що була сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) зазначенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

За частиною 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір 908 грн (а.с.1), при подачі апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір у розмірі 1362 грн (а.с. 80).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач подав до суду першої інстанції договори про надання правничої допомоги від 10 квітня 2021 року при підготовці і складанні позовної заяви, та від 17 травня 2021 року при розглядів суді цивільної справи №241/685/21, акти прийому-передачі виконаних адвокатом Кравчук Л.Є. робіт згідно договорів про надання правничої допомоги з детальним описом виконаних робіт та квитанції до прибуткового касового ордеру №120 від 20 квітня 2021 року на суму 3000 грн та №201 від 10 червня 2021 року на суму 1300 грн (а.с.44 - 46,71 -73).

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та ті обставини, що позовні вимоги ОСОБА_1 та апеляційна скарга підягають задоволенню на 50 %, рішення суду першої інстанції в частини відшкодування судових витрат підлягає зміні та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2150 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 454 гривні, понесені у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції.

Також підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 650 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 681 грн, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 10 червня 2021 року зміні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 10 червня 2021 року змінити в частині дати звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 з 11.02.2020 на 14 грудня 2018 року.

Це ж рішення в частині відшкодування судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2150 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 454 гривні, понесені у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 650 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 681 гривню, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 20 серпня 2021 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

С.А.Зайцева

Є.Є.Мальцева