Справа № 954/727/21
Номер провадження 2/954/241/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 рокусмт Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Каневського В. О.,

за участю секретаря судового засідання Білоїд Т. В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилався на те, що його матері ОСОБА_3 на праві власності належав житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, після смерті якої відкрилася спадщина, у тому числі на вказаний житловий будинок. Окрім нього право на спадкування за законом має його рідний брат ОСОБА_2 , однак з останнім він домовився укласти договір про розподіл спадщини, за яким він успадкує вказаний житловий будинок. Під час звернення до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті матері на вказаний житловий будинок, йому було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документа на право приватної власності на житловий будинок. За життя ОСОБА_3 не встигла оформити первісну реєстрацію права власності на будинок. Отримати зараз правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, так як власник будинку помер, тому й успадкувати вказаний будинок без належних правовстановлюючих документів він не може. У зв`язку з цим просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; розглянути справу без його участі.

У підготовче засідання позивач не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Так, суд встановив та підтверджується наявними в справі доказами, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.01.2021 року, виданого Нововоронцовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №32).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.08.1971 року вбачається, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 .

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1217 ЦПК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

З повідомлення приватного нотаріуса Нововоронцовського районного нотаріального округу Херсонської області Виноградової Н.М. від 26.07.2021 року №676/0214 вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку спадкодавцю.

Вирішуючи питання про належність на праві власності спадкодавцю вказаного житлового будинку, суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим у Міністерства юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року.

Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках, сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Разом з тим, вказана Інструкція не передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь, розташованих у сільській місцевості.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За довідками, виданими Милівською сільською радою Бериславського району Херсонської області від 04.03.2021 року №615 та №616, власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з погосподарською книгою №8 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 , є ОСОБА_3 , яка до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала у вказаному будинку.

Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено під літерами: А - житловий будинок, загальною площею 65,6 кв. м, у тому числі житловою 38,4 кв. м; А1 - житлова прибудова; Б, Д, Ж, З - сарай; В - літня кухня; Г - вхід до підвалу; Е - туалет; К, Л - гараж; №1 - ворота; №2, 3 - огорожа; №4 - водопровід; а - веранда; а1 - ганок; а2 - навіс; підВ - підвал, загальною вартістю 73668,00 грн. Рік будівництва житлового будинку - 1955 року, господарських будівель та споруд - з 1970 року по 1989 року.

З інформації приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Виноградової Н. М. від 20.08.2021 року №739/01-16 вбачається, що на майно ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняття спадщини заведено спадкову справу. Відомості щодо інших спадкоємців відсутні.

Відповідно до копії договору про поділ спадщини від 19.08.2021 року, посвідчено приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Виноградовою Н. М., зареєстрованого в реєстрі за №828, ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу спадкового майна якого входить: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, спадкодавцю на праві власності належав житловий будинок, однак останній не здійснив державну реєстрацію права власності, оскільки на час введення житлового будинку в експлуатацію, чинне законодавство не зобов`язувало вчиняти такі дії.

Отже суд встановив, що ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належав житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , даний будинок входить в спадкову масу, та оскільки встановити право власності у позасудовому порядку неможливо, що позбавляє позивача права успадкувати будинок, тому зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі ст. 376, 1217, 1261, 1268, 1297 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. 12, 13, 89, 200, 206, 259, 263-265, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ), про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.

СуддяВ. О. Каневський