Справа №345/705/21
Провадження № 2/345/402/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2021 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд

в с т а н о в и в:

Сторони по справі 07.07.2017 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу в них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не надає допомоги на утримання дитини сина ОСОБА_3 , то позивачка пред`явила позов до суду про стягнення з нього аліментів у розмірі по 3500 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка, в даний час, тимчасово не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за сином, до досягнення сином ОСОБА_3 3-х річного віку, ніяких заощаджень не має. Її доходів не вистачає для забезпечення належного рівня життя дитини, придбання продуктів харчування, одягу та предметів першої необхідності.

Тому ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною, сином ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.03.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач в судове засідання подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 визнає частково, згідний сплачувати аліменти у розмірі по 1250 грн. щомісячно на дитину до досягнення сином повноліття. Станом на сьогоднішній день він є безробітним, оскільки не мав змоги влаштуватись на добре оплачувану роботу. Розмір аліментів, які просить стягувати позивачка поставить його в скрутне матеріальне становище. З приводу стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення сином ОСОБА_3 трьох років, то вважає, що в нього не виникає такого обов`язку, оскільки їхні відносин погіршились через подружню зраду, а тому вважає дану позовну вимогу безпідставною та необґрунтованою, просить суд позов в цій частині відмовити.

Представник позивачки ОСОБА_4 подав відповідь на відзив. В даній відповіді зазначив, що відповідач заперечує з приводу стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення сином ОСОБА_3 трьох років, однак не надав будь-яких інших заяв та доказів, які б підтверджували його заперечення чи підтверджували ті обставини, на які він посилається. Просить позов задоволити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Сторони по справі 07.07.2017 року зареєстрували шлюб.

Від спільного подружнього життя у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про що свідчить копія свідоцтва про народження ( а.с.9).

Позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні даного спору суд враховує те, що неповнолітня дитина проживає та перебуває на утриманні у матері, відповідач офіційно не працює, доказів про його доходи стороною позивача не представлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства.

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Дитина потребує від позивача матеріальних витрат на їх утримання з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцію тощо, забезпечення належного рівня їх життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального, соціального розвитку, придбання ліків. Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження матеріального стану відповідача та його доходи.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою дитини сторін у забезпеченні належного матеріального їх утримання, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 1800,00 гривень на дитину щомісячно,але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав неповнолітньої дитини в даній справі.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня, коли позивач звернулась із позовом до суду - 19.02.2021 року.

В решті вимог позову слід відмовити.

Що стосується позовних вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить із наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, аліменти до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Посилання відповідача на те, що він офіційно не працевлаштований не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не дають підстав для висновку, що відповідач не спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини.

Відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, інших утриманців не має.

Суд враховує ті обставини, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе; відповідач є особою працездатного віку, та, на думку суду, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки. А відтак, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини, з огляду на що слід стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки у розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною трьохрічного віку.

В задоволенні решти позову відмовити.

З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 908 грн. з відповідача в дохід держави.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З квитанції №0539982 від 17 лютого 2021 року вбачається, що за надання професійної правничої допомоги ОСОБА_1 сплатила адвокату Німак М.Я. - 1500 грн. (а.с.16).

В силу ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2800 грн. аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , то пропорційно розміру задоволених позовних вимог (47%) стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає 705 грн. за надання професійної правничої допомоги.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст.84, 180,181,182,184,191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст.141, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2021 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову - з 19.02.2021 року до досягнення дитиною, сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 705 грн. за надання професійної правничої допомоги.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого на користь держави суму судового збору в розмірі 908 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: