БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2/356/190/21
Справа № 356/134/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2021 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

За змістом ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також ч. 4 ст. 10 ЦПК України, стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що, реалізуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Прецедентними в цьому відношенні є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

Так, суддя відкриває провадження за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження (ч. 1 ст. 187 ЦПК України).

Вимоги до позовної заяви закріплені, зокрема, в ст. 177 ЦПК України.

Як встановлено приписами частини 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проаналізувавши подану позивачкою заяву, суд прийшов до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху у зв`язку з тим, що подана без додержання вимог ст. 177 ЦПК України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Як визначено приписами ч. 1 ст. 4 Закону України « Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

В пункті 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року становить 2270 гривень.

Таким чином, виходячи з наведених вище законодавчих норм, а саме Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», позивач-фізична особа за позовом немайнового характеру має сплатити суму судового збору в розмірі 908,00 гривень.

До позовної заяви додано квитанцію про сплату ОСОБА_1 судового збору: квитанція № 0.0..1 від 23.11.2020 року на суму 420,40 грн.

Суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою комп`ютерної програми документообігу загальних судів "Д-3". Дані щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять в автоматичному режимі до "Д-3", при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

Станом на 15.04.2021 року підтвердження сплати позивачкою судового збору згідно квитанції № 0.0..1 від 23.11.2020 року на суму 420,40 грн. при перевірці в автоматичному та ручному режимах в комп`ютерній програмі документообігу загальних судів «Д-3» відсутнє.

Натомість, з даних комп`ютерної програми документообігу загальних судів "Д-3" вбачається, що автоматичне поєднання записів про сплату судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України за вказаним вище платіжним дорученням було здійснено ще 26.11.2020 року в рамках іншої справи.

Відтак, позивачкою не надане належне підтвердження сплати нею судового збору у порядку і розмірах, встановлених законом, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , поданим до суду 13.04.2021 року.

Окремо слід зазначити, що від сплати судового збору при повторному зверненні до суду позивач не звільняється, а зарахування раніше сплаченого судового збору по іншій справі до нової справи, що надійшла до суду, не передбачено. Натомість, статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено механізм повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у передбачних законом випадках.

За змістом статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Враховуючи те, що позивачкою не сплачено судовий збір, їй необхідно сплатити судовий збір за подачу заяви даної категорії у розмірі 908,00 грн. на р/р UA0010754, одержувач: ГУК у Київ. обл./Березанська міська ТГ/ 22030101, , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030101, та надати оригінал квитанції.

Крім того, в силу приписів ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Так, позивачкою додано до позовної заяви копію її паспорта, яка є нечитабельною.

Відтак, з метою дотримання вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивачці слід долучити до позовної заяви належним чином завірену та читабельну копію вказаного вище документа.

Суд наголошує, що згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 174, 177, 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа,- залишити без руху, надавши позивачці строк в 10 (десять) днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачці, що в разі невиконання ухвали позовна заява буде вважатися неподаною та повернута їй.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. М. Лялик