Справа № 203/8279/13-ц
Провадження № 6/0203/133/2021
УХВАЛА

19 серпня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду у м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

з участі секретаря судового засідання Мурадли Ф.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання в цивільній справі № 203/8279/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

22 червня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання в цивільній справі № 203/8279/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своєї заяви товариство зазначило, що у провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 13.02.2014 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 203/8279/13-ц було ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором № 999-00039965/1 від 01.03.2013 року у сумі 56919,65грн. та судові витрати в сумі 569,20грн. На виконання рішення суду ПАТ «Імексбанк» поштою від суду 01 липня 2015 року отримало виконавчий лист від 25 червня 2015 року, строк пред`явлення до виконання якого 24 лютого 2015 року. Строк пред`явлення до виконання зазначеного виконавчого листа попереднім кредитором не поновлювався.

Також за поясненнями заявника, 31.03.2020 року вони за договором про відступлення прав вимоги набули право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 999-00039965/1 від 01.03.2013 року.

Таким чином, новим кредитором відносно боржника перед Публічним акціонерним товариством «Імексбанк», за виконавчим листом № 203/8279/13-ц є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», у зв`язку із чим постала потреба у заміні сторони виконавчого провадження, а саме: у заміні стягувача ПАТ «Імексбанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Фінрайт».

Крім цього, у зв`язку з тим, що виконавчий документ отримано попереднім кредитором, після спливу строку для пред`явлення його до виконання, пропущений строк ними не поновлювався, а заявник як новий кредитор не міг звертатися до виконавчої служби, оскільки набули право вимоги до боржника лише 31.03.2020, то ТОВ «ФК «Фінрайт» був пропущений строк для пред`явлення його до виконання з причин, які не залежали від волі стягувача. При цьому рішення суду по справі № 203/8279/13-ц станом на момент звернення заявника до суду залишається невиконаним, боржник ухиляється від погашення заборгованості та самостійного виконання рішення суду. Тому, ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» просить суд про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2021 року, заява була розподілена головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Ухвалою суду від 25 червня 2021 року було прийнято до провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, призначено заяву до розгляду у судовому засіданні.

У судове засідання учасники справи та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви.

Заявник 05 липня 2021 року подав до суду клопотання про розгляд заяви без його участі, інші учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України, заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

З урахуванням положень ч. 3, ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 433 ЦПК України, суд розглянув заяву про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання без участі учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши доводи заявника, зазначені ним у заяві про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши заяву та додані до неї матеріали, проаналізувавши норми ЦПК України, доходить наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк», як кредитором, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено договір №999-00039965/1 про надання кредиту, за яким позичальник отримала кредит у вигляді овердрафту з лімітом 50000 гривень за допомогою платіжної картки VISA на поточний рахунок № НОМЕР_1 (договір між тими ж сторонами про відкриття та обслуговування карткового рахунку від 01 березня 2013 року), зобов`язавшись остаточно повернути кредит до 29 лютого 2016 року згідно графіку повернення кредиту, сплативши 19% річних від суми заборгованості за користування кредитом, комісію за розрахункове обслуговування поточного рахунку та інші обов`язкові платежі відповідно до договору (а.с.5-12).

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Маймур Ф.Ф.) від 13 лютого 2014 року (справа № 203/8279/13-ц) було вирішено стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» () заборгованість за договором №999-00039965/1 про надання кредиту від 01 березня 2013 року в сумі 56919,65 гривень, з яких 47087,97 гривень заборгованість за тілом кредиту, 4031,68 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 600 гривень заборгованість по комісії, 2200 гривень штрафні санкції, а також вирішено стягнути судові витрати у справі в розмірі 569,2 гривень, а всього 57488,85 гривень (а.с.50-51).

Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили станом на 24.02.2014 року.

23.06.2015 року судом було направлено на адресу АТ «Імексбанк» виконавчий лист (а.с.59).

У ході судового розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання судом було встановлено, що 31 березня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та заявником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» було укладено договір про відступлення прав вимоги №126, за яким останній набув права вимоги, зокрема за кредитним договором №999-00039965/1 від 01 березня 2013 року (а.с.67-70).

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» (кредитора) у правовідносинах, що виникли, в тому числі між сторонами за кредитним договором №999-00039965/1 від 01 березня 2013 року.

Також судом встановлено, що 01 липня 2015 року ПАТ «Імексбанк» отримало поштою від суду виконавчий лист від 23.06.2015 року, строк пред`явлення до виконання якого 24 лютого 2015 року (а.с.65-66).

Строк пред`явлення до виконання зазначеного виконавчого листа попередньому кредитору судом не поновлювався.

Таким чином, на момент звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання заявник (стягувач) не міг пред`явити до примусового виконання виконавчий документ, а рішення суду по справі залишається невиконаним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», до виконавчих документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою, відносяться виконавчі листи, що видаються судами.

Частинами 1, 2 та 5 ст. 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї з сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Верховний Суд України у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 дійшов висновку, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Також згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у вказаній вище постанові, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, у тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2018 року (справа № 2-4923/11, провадження № 61-1003св18).

Отже, за змістом ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття кредитора у зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року, справа № 2-а-3494/11, викладений правовий висновок, відповідно до якого заміна сторони чи третьої особи у спірних правовідносинах (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», Європейський суд з прав людини проголосив, що право на суд, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якої зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що з 31.03.2020 року Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Фінрайт» набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором №999-00039965/1 від 01 березня 2013 року у цивільній справі 203/8279/13-ц суд доходить висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» про заміну сторони у виконавчому провадженні (стягувача) у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також, суд зазначає, що у відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що право на суд, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якої зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У ході судового розгляду справи було встановлено, що виконавчий документ по справі № 203/8279/13-ц отримано попереднім кредитором ПАТ «Імексбанк» після спливу строку пред`явлення його до виконання, пропущений строк судом не поновлювався, тому строк для пред`явлення його до виконання був пропущений не з вини заявника, який набув право вимоги лише з 31.03.2020 року. Тому, суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та поновити його.

З урахуванням сукупності викладених обставин, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», замінити сторону виконавчого провадження (стягувача) у цивільній справі № 203/8279/13-ц та визнання поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258 260, 442, 433 ЦПК України, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

Ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання в цивільній справі № 203/8279/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Замінити сторону виконавчого провадження (стягувача) у цивільній справі № 203/8279/13-ц, а саме: Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» на його правонаступника: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (місцезнаходження юридичної особи: 61183, м. Харків, вул. Дружби Народів, будинок 228Б, ).

Визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська в цивільній справі № 203/8279/13-ц та поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 203/8279/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, до виконання.

Копію цієї ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У відповідності до підпункту 15.5 частини 1 Розділу VII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ф.М. Ханієва