Справа № 727/8812/14-ц
Провадження № 6/727/105/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Танасійчук Н.М.

за участю секретаря Желик І.Ю.

старшого державного виконавця Осух В.О.

представника стягувача КС «Буковина»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці подання старшого державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці В.О. Осух, про примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці В.О. Осух звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці із поданням про примусове проникнення до житла боржника.

Посилається на те, що у першому відділі державної виконавчої служби у м. Чернівці у нього на виконанні перебуває виконавче провадження АСВП №46274004, відкрите на підставі виконавчого листа №727/8812/14-ц, виданого 12.12.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці, яким встановлено в рахунок погашення боргу за кредитним договором про стягнення 225240,55 грн , звернути стягнення з боржника ОСОБА_1 на предмет іпотеки - кв АДРЕСА_1 , загальною площею 66. 90 грн, в тому числі житловою 39.80 кв.м. шляхом прилюдних торгів.

10.08.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 56919396 та направлено сторонам виконавчого провадження. ОСОБА_1 отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується її підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Оскільки боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, державним виконавцем розпочато заходи примусового стягнення.

Під час примусового виконання державним виконавцем направлено запити до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, Пенсійного фонду України за боржником не виявлено рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах, не виявлено дохід у формі стипендії, пенсії, заробітної плати.

Разом з тим, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна за боржником ОСОБА_1 зареєстровано нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 66.90 кв.м, в тому числі житловою площею 39.80 кв.м.

Державним виконавцем неодноразово було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 , проте ОСОБА_1 ігнорувала законні вимоги державного виконавця та перешкоджала в описі та арешті вказаної квартири.

Так державним виконавцем було здійснено вихід за адресою 29 жовтня 2020 року о 18 год.10 хв. м. Чернівці Головна 220/85 де на стук ніхто не відкрив двері, про що складений акт державного виконавця.

Вказує, що своїми протиправними свідомо- умисними діями боржник ОСОБА_1 ставить державну виконавчу службу у становище, яке унеможливлює фактичне виконання рішення суду.

Виходячи з наведеного, державний виконавець зазначає, що з причин неможливості провести ним опис та арешт майна боржника рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці залишається не виконаним, а боржник не вчинив жодної дії, спрямованої на його виконання. Вбачає в діях боржника перешкоджання проведенню виконавчих дій, а саме перевірки майнового стану та опису майна боржника, у зв`язку з чим унеможливлюється подальше виконання судового рішення.

На підставі вищевикладеного просить суд вирішити питання про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

В судовому засіданні старший державний виконавець Осух В.О. пояснила, що на виконанні державної виконавчої служби з 2015 року перебуває виконавче провадження відносно ОСОБА_1 . Виконавцями вживалися всі заходи щодо виконання рішення суду, однак це було не результативно. Тому було прийнято рішення здійснити опис майна, що знаходиться в належній боржнику квартирі АДРЕСА_1 . Однак, син боржника, який проживає у вказаній квартирі виконавців до квартири не допускає, в грубій формі проганяє їх. Тому вважає, що надання судом дозволу на примусове проникнення є єдиним шансом виконання рішення суду.

Представник стягувача КС «Буковина» Андрушак А.О. в судовому засідання подання підтримав.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні старшого державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці В.О. Осух перебуває виконавчий лист №727/8812/14-ц, виданий 12.12.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу на користь КС « Буковина» на загальну суму 225240.55 грн. за договором кредитної лінії №001/2603 від 26 грудня 2013 року звернути стягнення на предмет іпотеки - кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 69.90 кв.м, в тому числі житловою площею 39.80 кв.м. шляхом проведження прилюдних торгів (а.с.20-21).

Постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена 30.01.2015 року (а.с.18) та направлена на адресу боржника ОСОБА_1 , зазначену у виконавчому документі. Також, 16.06.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника (а.с.14), яка направлена боржнику ОСОБА_1 на її адресу. Вказані постанови боржником ОСОБА_1 отримано, про що свідчать копії рекомендованих повідомлень (а.с.12-13).

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - фізична особа ОСОБА_1 на праві власності володіє земельною ділянкою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , квартирою АДРЕСА_1 ( а.с.5-8).

З акту державного виконавця Донського В.Б. від 06.05.2015 року вбачається, що при виході державного виконавця до місця проживання боржник в квартиру не впустив (а.с.16)

З акту державного виконавця ОСОБА_2 від 14.08.2015 року вбачається, що при виході державного виконавця до місця проживання боржника, двері квартири ніхто не відчинив, рішення суду не виконано (а.с.15)

14.07.2020 року державним виконавцем здійснено вихід по місцю проживання боржника у присутності понятих, однак боржник двері квартири не відчинив ( а.с.10).

29.10.2020 року державним виконавцем повторно здійснено вихід по місцю проживання боржника у присутності понятих, однак боржник двері квартири не відчинив ( а.с.9)

З довідки ПП «Санітарія» №1193 від 22.06.2016 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , однак за вказаною адресою ніхто не зареєстрований (а.с.17).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Пунктом 13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Як зазначено у ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканим. Проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Аналізуючи обставини та доводи викладені в поданні приватного виконавця, обсяг проведених виконавчих дій та дату з якої вони здійснюються, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання, виходячи з наступного.

Так, додані до подання державного виконавця акти, складені 06.05.2015 року, 14.08.2015 року, 14.07.2020 року та 29.10.2020 року з 22.08.2019 року по 02.10.2019 року під час виїзду за адресою нерухомого майна боржника: АДРЕСА_1 , в яких зазначено, що боржник за вказаною адресою проживає, двері квартири зачинені та проникнути у квартиру неможливо, на думку суду, не свідчать про те, що виконавцю чинилися перешкоди ОСОБА_1 у вільному доступі до вказаного житла, оскільки виконавчі дії могли проводитись у час перебування боржника на роботі, на лікуванні або на відпочинку, тому вказані акти не можуть вважатися належним і допустимим доказом для надання дозволу на примусове проникнення в житло боржника. Матеріали подання не містять відомостей про те, чи направлялися державним виконавцем запити до міграційної служби з метою встановлення можливого факту перетинання боржником державного кордону та чи з метою перевірки майнового стану боржника виконавцем направлялись відповідні запити до реєструючих установ, стосовно виявлення у боржника заробітної плати, пенсії, інших видів доходів для погашення суми боргу. Пояснення старшого державного виконавця в судовому засіданні щодо того, що сином боржника їм чиняться перешкоди в доступі до квартири, нічим не підтверджені. Довідка ПП «Санітарія» не містить відомостей про проживання в згаданій квартирі сина боржника. Крім того, довідка датована 22.06.2016 року і є застарілою. Державним виконавцем не вживалися заходи щодо того щоб надати суду станом на день розгляду справи документи, що містять актуальну інформацію. Таким чином, суд приходить до висновку, що подання старшого державного виконавця недостатньо обґрунтоване та не містить доказів, що нею вживалися всі можливі заходи щодо виконання рішення суду, без вжиття крайніх заходів таких, як примусове проникнення в житло.

Крім того, старшим державним виконавцем не наведено даних на підтвердження того, що в квартирі, до якої потрібно здійснити примусове проникнення, знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, а також достатність доказів, взаємозв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 439 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці В.О. Осух про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.М. Танасійчук