Справа № 697/1696/21
Провадження № 2-з/697/26/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Колісник Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Канівського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до майбутньої позовної заяви до Бобрицької сільської ради Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради про затвердження документації із землеустрою і надання земельної ділянки у власність шляхом заборони вчинення реєстраційних дій у тому числі заборони державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, пов`язані з відчуженням нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1529 в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаської області (Григорівський старостинський округ, за межами населеного пункту) на території РЛП «Трахтемирів». Заяву обгрунтовував тим, що 29.06.2021 Бобрицькою сільською радою Черкаської області було прийнято рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 з порушенням вимог ст. 186 ЗК України, без погодження проекту відведення земельної ділянки управлінням екології та природних ресурсів при Черкаській ОДА.

Заявник вказує, що 23.07.2021 Бобрицька сільська рада Черкаської області направила на його адресу лист про залишення без розгляду поданий ним на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з тим же кадастровим номером, що і гр. ОСОБА_2 , чим було порушено право заявника ОСОБА_1 на безкоштовну приватизацію даної земельної ділянки, яке було ним розпочато у 2014 році та через непогодження управлінням екології та природних ресурсів при Ч ОДА не могло бути виконано.

Зазначає, що вказана земельна ділянка знаходиться на території регіонального ланшафтного парку «Трахтемирів». Між сторонами виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення майбутнього позову, є очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам третьої особи із самостійними вимогами, захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, а для відновлення необхідно буде докладати значних зусиль. Накладення заборони вчинення реєстраційних дій, в тому числі пов`язані із відчуженням вказаної земельної ділянки дозволить захистити права Бобрицької сільської ради на землю. Не вжиття заходів забезпечення позову може унеможливити повернення земельної ділянки у комунальну власність, оформлення природоохоронних зобов`язань та території РЛП «Трахтемирів», призведе до ліквідації ключового елементу Дніпровського екологічного коридору в особі РЛП «Трахтемирів», позбавить ОСОБА_1 права на безкоштовну приватизацію. Просить заборонити вчинення реєстраційних дій, у тому числі заборони державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дій, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1529 в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаської області (Григорівський старостинський округ, за межами населеного пункту) на території РЛП «Трахтемирів». Виконання ухвали суду покласти на відділ «ЦНАП» виконавчого комітету Бобрицької сільської ради та начальника зазначеного відділу, попередити про кримінальну відповідальність працівників відділу ЦНАП за невиконання ухвали.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суддя встановив наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 149, ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Також, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником та має містити: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (ч. ч. 1,2,3 ст. 154 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову позивачем не доведено, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду.

При цьому заявлені вимоги у заяві про забезпечення позову є неспівмірними позовним вимогам.

Оспорюване рішення органу місцевого самоврядування стосується права власності третіх осіб, які не виступають стороною у справі. Відтак забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо права власності третіх осіб буде порушувати їх права, що виключає правомірність заборони у вчиненні реєстраційних дій щодо цього майна.

Крім того, суд зазначає, що підставою для державної реєстрації прав відповідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку з чим, у випадку задоволення позову підставою для внесення відповідних відомостей до єдиного державного реєстру є судове рішення, яке набрало законної сили.

Як вбачається зі змісту абз. 2, 3 ч.3 ст. 26 Закону України у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За таких обставин суддя не вбачає загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача.

Аналізуючи викладене, суддя дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову, є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149-154, 260, 261, 263, 353-355, пп. 15.5 п. 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Головуючий Л . О . Колісник