МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2021 р. Справа №370/279/21

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справу за позовом

Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» в особі представника за довіреністю Ляр Дмитра Юрійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

01.02.2021 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ «КБ «ПриватБанк», позивач) в особі представника Ляр Д.Ю., звернувсь до суду із позовом до ОСОБА_1 , (далі - ОСОБА_1 , відповідач), в якому просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.05.2006 року у сумі 21801,22 грн., яка складається з наступного: 10958,74 грн. - заборгованість за кредитом; 10842,48 грн.- заборгованість за відсотками за користування кредитом. Також банк просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2270,00 грн. зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору, ОСОБА_1 22.05.2006 року отримала від ПриватБанку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився до 11000,00 грн.

Своїм підписом у Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват-Банку відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором.

У порушення ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідач зобов`язань не виконала, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 04.03.2021 року позовну заяву АТ «КБ «Приват Банк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Копію ухвали суду від 04.03.2021 року та позовну заяву з додатками, які були надіслані відповідачу (а.с. 73) за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 70-зворот), відповідач отримала 17.03.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №782 (а.с. 74). Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, обґрунтовуючи підстави даного позову позивач послався на те, що, що між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н у вигляді Заяви-Анкети, підписаної ОСОБА_1 , відповідно до якої відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився до 11000,00 грн. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором, а відповідач у порушення ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України та умов договору зобов`язань не виконала, в наслідок чого утворилась заборгованість перед банком у розмірі 21801,22 грн., яка складається з наступного: 10958,74 грн. - заборгованість за кредитом; 10842,48 грн.- заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Крім того, позивач зазначає, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Так, своїм підписом у Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват-Банку відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 3.1 «Умовами та Правилами надання банківських послуг» для надання послуг Банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту Карти, їх вид і строк дії визначений в Заяві та Пам`ятці клієнта, підписанням якої Клієнт і Банк заключають Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.3. «Умовами та Правилами надання банківських послуг» підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202, ч. 1 та ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною/сторонами (ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Сукупний аналіз вищенаведених положень законодавства вказує на те, що є обов`язковим укладання договору кредиту у письмовій формі. В свою чергу кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов.

Однак, на доведення своєї позиції щодо укладення із відповідачем кредитного договору у формі підписання Заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та виникнення між сторонами договірних зобов`язань, позивач до матеріалів справи додав копію відповідної Заяви-анкети позичальника (а.с. 12), проте остання не містить підпису відповідача ОСОБА_1 , а від так відсутні докази отримання відповідачем кредиту на договірній основі.

Таким чином, позивачем не доведено факту укладення між сторонами договору банківського обслуговування, який є підставою позову, що в свою чергу свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Водночас, правовою підставою позову є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», в той час як позивачем не доведено підставність користування відповідачем кредитними коштами банку.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, не знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 247, 265, 141, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.04.2021 року.

Реквізити сторін:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, (рах. НОМЕР_1 , МФО 305299, );

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя О.В. Тандир