ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6772/21 Справа № 202/3447/20 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря - Солодової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», зазначаючи, що 12.04.2016 року він звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. На підставі цього договору йому було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 . 07.11.2018 року він звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з усним розпорядженням щодо видачі йому у готівковій формі усіх грошових коштів, належних йому після смерті його матері ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2018 року № 2-518. Проте 07.11.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» зазначені грошові кошти у розмірі 70698,47 грн перерахував на картковий рахунок позивача, у АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 і цього ж дня здійснив списання вказаних грошових коштів з його карткового рахунку в рахунок погашення простроченої заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». 23.01.2019 року він звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з письмовим розпорядженням щодо видачі йому у готівковій формі усіх грошових коштів, належних йому після смерті його матері, однак вказане розпорядження не було виконано відповідачем. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2020 року по справі № 202/2787/19 стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача грошові кошти у розмірі 70968,47 грн, які були зараховані на його картковий рахунок в АТ «Ощадбанк» 09.06.2020 року на виконання вказаного рішення суду. Позивач зазначив, що, оскільки відповідач своєчасно на його вимогу не виплатив належні йому після смерті матері грошові кошти у розмірі 70968,47 грн, безпідставно списавши їх на погашення його заборгованості за кредитним договором, з відповідача на його користь підлягає стягненню на підставі статті 625 ЦК України 3% річних за період з 07.11.2018 року по 09.06.2020 року у розмірі 3373,52 грн , інфляційні втрати за період з 07.11.2018 року по 09.06.2020 року у розмірі 5514,42 грн, а також пеня у розмірі трьох процентів вартості послуги за кожний день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 07.11.2018 року по 09.06.2020 року у розмірі 1 230 153,37 грн. Також позивач зазначив, що йому вказаними діями відповідача було завдано моральну шкоду, що полягала у душевних стражданнях через протиправне привласнення відповідачем належних йому, позивачу, грошових коштів та відсутність у нього можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ними. Розмір завданої йому моральної шкоди позивач оцінив у 50 000,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вказані гроші кошти.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 5514,42 грн - інфляційних втрат, 3373, 52 грн - трьох відсотків річних, а всього 8887,94 грн.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Не погодившись з рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Крім того, не погодившись з рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2021 року в частині задоволених позовних вимог, АТ КБ ПриватБанк подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

АТ КБ ПриватБанк відповідно до ст. 360 ЦПК України, подало відзив, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів.

ОСОБА_1 відповідно до ст. 360 ЦПК не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу АТ КБ ПриватБанк.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач 12.04.2016 року з метою отримання банківських послуг звернувся до відповідача та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку .

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори 06.11.2018 року зареєстровим №2-518, ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом позивач успадкував після смерті матері, зокрема грошові кошти на рахунках в АТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 70968,47 грн.

Крім того, суд встановив, що 07.11.2018 року позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із вказаним свідоцтвом для отримання належних йому після смерті матері грошових коштів у розмірі 70968,47 грн, однак грошові кошти не були видані позивачеві готівкою, а були перераховані на його картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», та в той же день були списані Банком в рахунок погашення заборгованості позивача за кредитним договором.

Встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2020 року по справі № 202/2787/19 стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача грошові кошти у розмірі 70968,47 грн. Вказане рішення набрало чинності 27.11.2020 року.

На виконання вказаного рішення суду АТ КБ «ПриватБанк» було перераховано на рахунок позивача, відкритий у АТ «Ощадбанк», грошові кошти у розмірі 70968,47 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних за період з 07.11.2018 року по 09.06.2020 року у розмірі 3373,52 грн, інфляційних втрат за період з 07.11.2018 року по 09.06.2020 року у розмірі 5514,42 грн та моральної шкоди у розмірі 2000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своєчасно не виконав зобов`язання щодо видачі позивачеві належних йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом грошових коштів у розмірі 70968,47 грн, що в свою чергу призвело до моральних страждань позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі трьох процентів вартості послуги за кожний день прострочення за період з 07.11.2018 року по 09.06.2020 року у розмірі 1 230 153,37 грн, суд першої інстанції посилався на те, що позивач не є споживачем послуг АТ КБ «ПриватБанк» в розумінні ст. Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки між сторонами відсутні будь-які договірні відносини з приводу видачі позивачеві Банком грошових коштів, належних йому після смерті матері, а договірні відносини були наявні між матір`ю позивача за час її життя та АТ КБ «ПриватБанк».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У своїй апеляційній скаргі ОСОБА_1 посилається на те, що грошові кошти у розмірі 70 698,47 грн було протиправно списано банком 07.11.2018 з його рахунку за № НОМЕР_1 , відкритого на підставі договору від 12.04.2016, за яким позивач є споживачем фінансових послуг, а АТ КБ ПриватБанк їх виконавцем, тому на думку апелянта саме банк має нести відповідальність передбачену ч.5 ст.10 ЗУ Про захист прав споживачів за неналежне надання цих послуг у вигляді сплати пені у розмірі трьох процентів вартості послуги за кожний день прострочення.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки ОСОБА_1 не є споживачем послуг АТ КБ ПриватБанк відповідно до ЗУ Про захист прав споживачів та між сторонами в свою чергу, відсутні будь-які договірні відносини з приводу видачі позивачеві Банком грошових коштів, належних йому після смерті матері.Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зауважує, що договірні відносини з приводу грошових коштів у розмірі 70968,47 грн були наявні між матір`ю позивача за час її життя та АТ КБ «ПриватБанк».

АТ КБ ПриватБанк в своїй апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, посилаючи на те, що грошові кошти у сумі 70 968,47 були зараховані на картковий рахунок ОСОБА_1 в АТ Ощадбанк 09.06.2020, хоча фактично до набрання рішенням Рішенням Індустріального районного суду від 29.01.2020 року по справі №202/2787/19 законної сили, між позивачем та відповідачем існував спір, що вирішувався в судовому порядку.

Натомість, колегія суддів, не погоджується з такими доводами банку, оскільки АТ КБ Приват Банк своєчасно не виконав зобов`язання щодо видачі позивачеві належних йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом грошових коштів у розмірі 70968,47 грн, тому міра відповідальності у формі нарахування перелічених штрафних санкцій настає з моменту вчинення кредитором порушення (прострочення) грошового зобов`язання.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача на підставі статті 625 ЦК України 3% річних за період з 07.11.2018 року по 09.06.2020 року у розмірі 3373,52 грн та інфляційні втрати за період з 07.11.2018 року по 09.06.2020 року у розмірі 5514,42 грн.

Також, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн, оскільки банком не виконано зобов`язання щодо виплати позивачеві належних йому грошових коштів протягом півтора року, що в свою чергу завдало душевні страждання позивачу через протиправне перерахування в рахунок погашення кредитної заборгованості грошових коштів та відсутність у нього можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ними та є співмірною з завданою моральною шкодою.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційих скарги висновків суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано ухвалив рішення в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наявних в матеріалах даної справи.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційних скарг є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова