Дата документу 17.08.2021
Справа № 334/3013/21
Провадження № 2/334/2592/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Добрєва М.В., за участю секретаря судового засідання Піка А.А., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову вказавши наступне.

На підставі заяви б/н від 22.11.2011 року ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, зобов`язався повернути Банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки, виконати всі інші зобов`язання, згідно умов договору, однак зобов`язання за вказаним договором відповідачем належним чином виконані не були.

У зв`язку із неналежним виконанням умов укладеного договору відповідачем, виникла заборгованість, яка станом на 13.04.2021 року становить 29090,55 гривень, яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту 24167,03 гривень, та заборгованості за простроченими відсотками 4923,52 гривень.

Вказану суму заборгованості за кредитним договором позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку та стягнути на його користь понесені судові витрати, які складаються із судового збору.

Ухвалою судді від 18.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

В судове засідання представник позивача не з`явився, разом із позовною заявою суду надавав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

01.07.2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить задовольнити позов частково, визнає борг та тілом кредиту в сумі 14403,76 грн. У відзиві зазначено, що позивачем не надано доказів повідомлення відповідача про зміну тарифів на обслуговування карток, оскільки з розрахунку вбачається, що позивач підвищив процентну ставку по кредитного договору. Також, у позовній заяві не зазначено, яким тарифом користувався відповідач, які саме та які картки отримував відповідач, відсутня інформація про кредитний ліміт встановлений на картці.

10.08.2021 року позивачем подано відповідь на відзив. При укладенні кредитного договору б/н від 22.11.2011 року відповідачем було підписано заяву - анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якому вказані усі істотні умови кредитного договору. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача. Відповідач у рамках кредитного договору отримав декілька карт, у зв`язку з закінченням строку дії карти. Відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків в розмірі 32,4 відсотки на рік на суму залишку заборгованості з кредитом, проте перевипуск карти не є укладенням нового кредитного договору. Враховуючи, що згідно виписки по рахунку, відповідач активно користувався картою, частково погашав заборгованість за кредитним договором, що свідчить, що відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору. При укладенні кредитного договору, процентна ставка за кредитним договором була встановлена у розмірі 2,5 відсотків на місяць або 30 відсотків на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку: з 01.09.2014 року - 34,8 відсотків на рік, з 01.04.2015 року - 42,0 відсотків на рік.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання та подання Публічному акціонерному товариству Комерційному Банку «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», письмової анкети-заяви б/н від 22.11.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, на ім`я ОСОБА_1 19.06.2013 року було встановлено кредитний ліміт 300,00 гривень, розмір якого в подальшому неодноразово змінено: 26.03.2013 року 4000,00 гривень, 29.06.2013 року зменшено до 300,00 гривень, 08.07.2013 року 4000,00 гривень, 02.08.2013 року 8000,00 грн., 14.07.2016 року 12000,00 гривень, 16.07.2016 року 8000,00 гривень, 15.09.2016 року 12000,00 гривень, 26.10.2016 року 17000,00 гривень, 12.08.2017 року 24000,00 гривень; 24.10.2017 року 24000,00 гривень, 26.10.2017 року 26000,00 гривень. 18.03.2020 року 25675,21 гривень, 31.03.2020 року 25668,96 гривень, з 14.04.2020 року по 11.08.2020 року 25631,61 гривень, 28.08.2020 року 25389,53 гривень, 07.09.2020 року 25389,53 гривень, 23.09.2020 року 25021,24 гривень, 01.10.2020 року 0,00 гривень (а.с. 22).

Отримання зазначеної суми грошових коштів відповідачем підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 50-58).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1ст. 634 ЦК України, згідно якої, договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 8-13), відповідно до якого, заборгованість за простроченим тілом кредиту позичальника ОСОБА_1 перед позивачем станом 13.04.2021 року склала 24167,03 гривень.

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

Прострочене тіло кредиту - це прострочений кредит - кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті банку в термін, передбачений договором, тобто це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено не у повному обсязі.

Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оскільки відповідачем фактично отримані та використані кошти кредитні кошти, однак в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, прострочене тіло кредиту підлягає стягненню на користь позивача.

Також, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім простроченного тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками 4923,52 гривень.

Так, у копії анкети-заяви позичальника ОСОБА_1 від 22.11.2011 року (а.с. 23), долученої до матеріалів справи, зазначено про отримання позичальником карти «Універсальна», однак процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена.

Позивач до позовної заяви долучив Витяг з актуальних станом на час звернення до суду Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розміщені на його офіційному сайті, а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», якими передбачено порядок сплати відсотків за користування кредитними коштами.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Суд вважає, що до вимог про стягнення нарахованих відсотків неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом, грошові кошти за кредитним договором, які були отримані відповідачем, позичальником не сплачено, а матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, і суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 24167,03 гривень.

В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та непідтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1885,80 гривень пропорційно заявленим вимогам.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,247,263-265,280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ) суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.11.2011 року за простроченим тілом кредиту у розмірі 24167,03 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1885,80 грн., а всього стягнути 26052,83 (двадцять шість тисяч п`ятдесят дві) гривні 83 копійки.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Добрєв М. В.