1Справа № 335/8859/21 2-з/335/182/2021
УХВАЛА
про повернення заяви про забезпечення позову
19 серпня 2021 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,
Вказана заява подана до суду до пред`явлення позову.
Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд встановив наступне.
Відповідно до частини першої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
За вимогами частини другою цієї статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Вимоги до форми і змісту заяви про забезпечення позову встановлені статтею 151, а порядок її подання статтею 152 ЦПК України.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;
Згідно з частиною другою статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
В цей же час, за вимогами частини дванадцятої статті 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
ОСОБА_1 вказує, що приватним виконавцем звернуто стягнення на заробітну плату, яку він отримує в ТУ ДСА в Запорізькій області, яке розташовано на території Вознесенівського району м. Запоріжжя. Посилаючись на положення частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» вважає, що оспорюваний виконавчий напис виконується на території Вознесенівського району м. Запоріжжя, а відтак позов, яким він планує пред`явити, буде підсудний Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя за правилами альтернативної підсудності.
Разом із тим, з вказаними доводами ОСОБА_1 суд не погоджується, виходячи з такого.
Зміст поняття місця виконання рішення наведений в статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з частиною першою вказаного Закону, на яку посилається заявник, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Тобто, зазначена норма права визначає місце виконання виконавчих дій, що проводяться державним виконавцем.
В цей же час, заявник має намір оскаржити виконавчий напис, виконавче провадження за яким відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О.
Тобто, до спірних правовідносин положення частини першої Закону України «Про виконавче провадження» не застосовується.
В цей же час, за змістом частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржникафізичної особи, за місцезнаходженням боржникаюридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме положення частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».
Місце проживання або місце перебування фізичної особи, визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України».
Заявник, відповідно до поданої заяви, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, при визначенні місця виконання виконавчого напису, слід виходити саме із адреси місцезнаходження боржника.
Також, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник ОСОБА_1 не зазначив належного обґрунтування необхідності забезпечення позову, тобто які об`єктивні обставини дають підстави стверджувати, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
Відповідно до частини дев`ятої статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Оскільки заява про забезпечення позову подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України, а також не підсудна цьому суду, суд дійшов висновку про необхідність повернення вказаної заяви заявникові.
Відповідно до п. 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне повернути заявникові суму сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 151153 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складання.

Ухвалу складено та підписано 19 серпня 2021 р.

Суддя І.П. Соболєва