Справа № 464/6117/19 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/64/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:48
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Івасюти М.В.;

адвоката Вівчарівського В.П.

- представника позивачки ОСОБА_1 ;

адвоката Хом`яка О.Г. - представника

ТзОВ «Агропромислове підприємство «Львівське»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Львівське», на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 17 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Львівське» (ТОВ АП «Львівське»), з участю третьої особи - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Ю.ЕС.АЙ», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в кінцевій редакції позовних вимог якого просила стягнути з відповідача на її користь 116 098 грн. майнової шкоди та 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивачка є власником автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 .

16 грудня 2018 року ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «МАЗ», д.н.з НОМЕР_2 на вул. Луганській у м. Львові проявив неуважність до дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, з`їжджаючи зі шляхопроводу, не виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» та не надав дорогу автомобілю марки «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_3 , створивши своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, що призвело до різкого гальмування автомобіля «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_3 , втрати над ним керування та виїзду останнього на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення вищезгаданих автомобіля «Audi Q7» під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки «Volkswagen Passat» під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень, а пасажир автомобіля «Audi Q7» ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 15.04.2019 року винуватцем ДТП визнано ОСОБА_7 , який на час ДТП перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Агропромислове підприємство «Львівське». Цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Агропромислове підприємство «Львівське», як власника транспортного засобу марки «МАЗ», була застрахованою у ТДВ «Страхова Компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на підставі договору АК №8516755, відповідно до умов якого позивачці здійснено страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн.

Відповідно до висновку експерта вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», у зв`язку з економічною недоцільністю його відновлення, визначено у розмірі ринкової вартості цього автомобіля на момент пошкодження, яка становить 291 598 грн., а вартість у пошкодженому після ДТП стані 83 746 грн.

Стверджувалося, що пошкоджений в ДТП автомобіль марки «Volkswagen Passat» було продано за 80 000 грн., а відтак, враховуючи, що страховиком відшкодовано лише частину завданої шкоди, просила стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням і сумою, за яку був відчужений пошкоджений автомобіль, а також витрати на проведення автотоварознавчого дослідження.

Зазначалося, що у зв`язку із пошкодженням належного її автомобіля, позивачка зазнала душевних страждань, істотно змінився звичний ритм її життя, оскільки через неможливість експлуатації транспортного засобу ускладнився догляд за двома малолітніми дітьми, а тому просила стягнути з відповідача 50 000 грн. моральної шкоди (а.с. 2-8).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Львівське» в користь ОСОБА_1 112 352 грн. матеріальної та 20 000 грн. моральної шкоди, а також 1 891 грн. 93 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 159-163).

Дане рішення оскаржив представник відповідача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим було допущено недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також на неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що з огляду на зміст частини 2 статті 1188 ЦК України позивачем було невірно обрано кількісний склад відповідачів, а судом не було застосовано до спірних правовідносин частину 2 статті 1188 ЦК України.

Вважає, що з урахуванням того, що позивачкою визнається факт фізичного знищення належного їй автомобіля, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1194 ЦК України, яка передбачає у випадку повного відшкодування матеріальної шкоди передачу залишків пошкодженого транспортного засобу відповідачу.

Вважає, що позивачкою в обґрунтування заявлених нею позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди не було подано до суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй душевних страждань (а.с. 171-177).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77).

Частиною 1 статті 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

А статтею 1188 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожному з їх володільців за рахунок іншого з них.

Відповідно до цієї статті шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (в тому числі - і апелянтом) те, що 16 грудня 2018 року в результаті зіткнення на вулиці Луганській у місті Львові автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля марки «Audi Q7» під керуванням ОСОБА_4 мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в результаті якої обидва згадані транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень, а пасажир автомобіля «Audi Q7» ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 15.04.2019 року винуватцем ДТП визнано ОСОБА_7 , який на час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем (ТзОВ «Агропромислове підприємство «Львівське») і який, керуючи транспортним засобом марки «МАЗ», д.н.з НОМЕР_2 , на вул. Луганській у м. Львові проявив неуважність до дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, не виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» та не надав дорогу автомобілю марки «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до різкого гальмування згаданого автомобіля «Audi Q7», втрати ним керування та виїзду останнього на смугу зустрічного руху, де і відбулася вищезгадана ДТП (а.с. 9).

Відтак, у відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України, вищенаведені обставини доказуванню не підлягають.

А за вищенаведених обставин доводи апеляційної скарги про «невірність» обрання позивачем кількісного складу відповідачів до уваги прийматися не можуть, оскільки винна у ДТП особа є встановленою постановою суду ( ОСОБА_7 ) і завдання шкоди мало місце тоді, коли ця винна особа виконувала свої трудові обов`язки, як працівник відповідача - ТзОВ «Агропромислове підприємство «Львівське».

В мотивувальній частині оскаржуваного рішення наведено детальні розрахунки присуджених до стягнення з відповідача на користь позивачки сум, з яких вбачається, що судом при ухваленні цього рішення було враховано те, що вартість пошкодженого в ДТП автомобіля становить 83 746 грн., однак, оскільки цей автомобіль позивачкою було відчужено, то розмір майнової шкоди, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки, було зменшено саме на 83 746 грн.

Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно того, що з урахуванням повного відшкодування позивачці матеріальної шкоди залишки пошкодженого транспортного засобу підлягали передачі відповідачу, є надуманими, а тому також до уваги прийматися не можуть.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3) і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану - п.9).

На переконання колегії суддів, безспірним є той факт, що позивачка в результаті ДТП зазнала, як моральних страждань, так і інших негативних явищ, оскільки було знищено належний їй на праві власності автомобіль, а відтак вважає, що розмір моральної шкоди, присуджений до стягнення з відповідача на користь позивачки (20 000 грн.), відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

За наведеного доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачкою не було подано до суду доказів про заподіяння їй моральних страждань, також до уваги прийматися не можуть.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Львівське», залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 17 листопада 2020 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 19 серпня 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.