Єдиний унікальний номер № 616/727/20
Провадження № 2/616/61/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„08 квітня 2021 року Великобурлуцький районний суд
в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.
судового засідання ШЕГДИ В.М.,
справа № 616/727/20,
розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовною заявою ОСОБА_2 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 грудня 2016 року у розмірі 54 154 грн 44 к. з покладенням на відповідача обов`язку відшкодувати сплачені судові витрати на користь позивача у розмірі 2 102 грн 00 к.
На обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що на підставі заяви, поданої відповідачем 19 грудня 2016 року, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на даний час акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 5 000 грн 00 к., з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 47 000 грн 00 к.
Узяті на себе зобов`язання позивач виконав вчасно, у свою чергу відповідач узяті на себе зобов`язання не виконав, допустивши станом на 11 жовтня 2020 року заборгованість по кредиту на суму 54 154 грн 44 к. В зв`язку із цим позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить захистити його права.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.90-91). Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с.04,159).
Відповідач ОСОБА_2 на адресу суду надав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, вказавши, що позовні вимоги визнає частково (а.с.168). Також в заяві від 21 січня 2021 року відповідач вказав, що заборгованість за тілом кредиту визнає повністю, за відсотками визнає частково, оскільки не мав можливості сплачувати кредит, так як перебував на військовій службі в зоні АТО (а.с.106). В підтвердження своїх доводів надав довідку за вихід. № 2/2415 від 23 травня 2017 року, підписану командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , із якої вбачається, що солдат ОСОБА_2 перебував на військовій службі за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 з 14 грудня 2016 року на підставі наказу командира частини № 360 від 14.12.2016 (а.с.107). Також надано довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України від 19 травня 2017 року № 2/1/2027, копію військового квитка серії НОМЕР_2 , копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 (а.с.109-111).
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Суд, дослідивши надані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з письмовою заявою - анкетою про відкриття рахунку та надання йому платіжної картки (а.с.16). При цьому відповідач зазначив та підтвердив своїм особистим підписом, що він ознайомився і згоден з Умовами.
У письмовій заяві-анкеті, Умовах визначені усі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти кредиту, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань.
За приписами ч.ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Таким чином, 19 грудня 2016 року ОСОБА_2 уклав письмовий кредитний договір № б/н із ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») на «Умовах та правилах надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» (а.с.18-73). Позивач в заяві не заперечувала щодо укладення кредитного договору та відповідно до умов вказаного договору.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, але ОСОБА_2 порушував свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості.
Згідно розрахунків, які надані позивачем, заборгованість ОСОБА_2 перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 11 жовтня 2020 року склала 54 154 грн 44 к., яка складається з наступного: - 36 352 грн 66 к. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 12 795 грн 98 к. заборгованість за простроченими відсотками; - 5 005 грн 80 к. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України (а.с.10-13).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов`язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
В ході розгляду справи встановлено та не заперечувалось стороною відповідача факт укладення між сторонами кредитного договору та наявність у відповідача перед позивачем заборгованості, однак, стороною відповідача вказувалось на проходження ним військової служби, що звільняє його від сплати відсотків за кредитом.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи відповідач ОСОБА_2 перебував на військовій службі за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 з 14 грудня 2016 року на підставі наказу командира частини № 360 від 14.12.2016, що підтверджується довідкою за вихід. № 2/2415 від 23 травня 2017 року, підписаної командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 (а.с.107).
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України від 19 травня 2017 року № 2/1/2027, солдат ОСОБА_2 з 30 березня 2017 року по день видачі довідки, а саме 19 травня 2017 року приймав безпосередню участь в антитерористичній операції забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.109).
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 14 грудня 2016 року призваний у Збройні Сили України на військову службу за контрактом. 18 травня 2018 року на підставі ст.26 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» звільнений (а.с.110). Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 є учасника бойових дій (а.с.111).
10 лютого 2021 року юрисконсульт АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Меркулова В.В. надала клопотання в якому просила надати на адресу Банку гарної якості копію військового квитка з вказаним періодом перебування на військовій службі (а.с.124).
11 лютого 2021 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за вих. № 616/727/20/529/2021 на адресу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» була направлена копія військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с.143), яку позивачем отримано 16 лютого 2021 року про що свідчить відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.154).
Станом на час розгляду справи витребувана інформація позивачем надана не була, а тому суд при ухваленні рішення виходить із доказів наявних в матеріалах справи.
Так, на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №1126-VII, з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи.
Згідно зі ст.5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно із Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, в ст.ст. 1, 2 Закону закріплені Гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей за якими - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
В ч.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" зазначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Враховуючи, що п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям та членам їх сімей на певний конкретно визначений період скасовано відповідальність за порушення грошових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом, цю норму можна вважати такою, що скасовує цивільну відповідальність особи на певний час.
Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.
Таким чином, відповідач саме як військовослужбовець має визначене цим Законом право на не нарахування штрафних санкцій та пені за невиконання своїх зобов`язань за кредитним договором, а також на не нарахування процентів за користування кредитом, оскільки, згідно матеріалів справи відповідач був військовослужбовцем.
Оскільки позивач є військовослужбовцем та в період із 14 грудня 2016 року по 18 травня 2018 року проходив службу за контрактом, є учасником бойових дій то на нього розповсюджуються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками - 12 795 грн 98 к. та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України у сумі 5 005 грн 80 к. слід відмовити.
Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги умови кредитного договору та розрахунок наведений позивачем поданий разом з позовною заявою (а.с.10-13).
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тому зобов`язання за вказаним договором належним чином відповідач не виконав, а тому з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 36 352 грн 66 к.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно платіжного доручення № PROM6B5M9K від 26 жовтня 2020 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн 00 к.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.2 ст.141 цього Закону у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони покладається пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов банку задоволено частково на 67,13%, тому з відповідача слід стягнути на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати в розмірі 1 411 грн 07 к.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263 265, 268, 274-275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, районний суд,-
Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 19 грудня 2016 року у розмірі 36 352 (тридцять шість тисяч триста п`ятдесят дві) грн 66 к.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у сумі 12 795 грн 98 к. та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України у сумі 5 005 грн 80 к. - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 1 411 (одна тисяча чотириста одинадцять) грн 00 к. у рахунок відшкодування понесених судових витрат.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст.358 цього Кодексу.
Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (код за ), юридична адреса: 01001, місто Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 , МФО 305299.
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Чорняївка, Кізлярського району, Дагестанської АРСР, паспорт серія НОМЕР_5 виданий Джанкойським МРВГУ МВС України в Криму 01 серпня 2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 квітня 2021 року.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області М.І.РИКОВ