ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2225/21 Справа № 207/183/20 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства Державне дослідно-експериментальне підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України про стягнення заробітної плати, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2020 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства Державне дослідно-експериментальне підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України про стягнення заробітної плати, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року виправлено описку у повному рішенні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 липня 2020 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Державне дослідно-експериментальне підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України" про стягнення заробітної плати, компенсації за невчасно виплачену заробітну плату, компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Резолютивну частину повного рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 17 липня 2020 року викладено в наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Державне дослідно-експериментальне підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України" про стягнення заробітної плати, компенсації за невчасно виплачену заробітну плату, компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Державне дослідно-експериментальне підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по заробітній платі у розмірі 21227 (двадцять одна тисяча двісті двадцять сім) гривень 02 копійки.

Стягнути з Державного підприємства "Державне дослідно-експериментальне підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року у розмірі 32065 (тридцять дві тисячі шістдесят п`ять) гривень 32 копійки.

Стягнути з Державного підприємства "Державне дослідно-експериментальне підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати у розмірі 527 (п`ятсот двадцять сім) гривень 61 копійку.

Стягнути з Державного підприємства "Державне дослідно-експериментальне підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 5000 (п`ять тисяч) гривень у рахунок спричиненої моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства "Державне дослідно-експериментальне підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України" судовий збір на користь держави в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року у справі №207/183/20 та прийняти нову постанову по справі, якою залишити у силі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.07.2020 року по справі №207/183/20.

У відзиві Міністерство юстиції України в особі ОСОБА_2 Головного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року відхилити, а ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року - залишити без змін.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України, Державного підприємства Державне дослідно-експериментальне підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України про стягнення заробітної плати, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Державне дослідно-експериментальне підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України" про стягнення заробітної плати, компенсації за невчасно виплачену заробітну плату, компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по заробітній платі у розмірі 21227 (двадцять одна тисяча двісті двадцять сім) гривень 02 копійки.

Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року у розмірі 32065 (тридцять дві тисячі шістдесят п`ять) гривень 32 копійки.

Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати у розмірі 527 (п`ятсот двадцять сім) гривень 61 копійку.

Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 5000 (п`ять тисяч) гривень у рахунок спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з Міністерства юстиції України судовий збір на користь держави в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Також, судом першої інстанції встановлено, що в резолютивній частині повного рішення суду від 17 липня 2020 року було допущено описку в написанні першого абзацу, а також в написанні відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Отже, виправляючи описки, допущенні в рішенні Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що враховуючи положення ст. 269 ЦПК України щодо можливості розгляду питання про виправлення описки, можливо виправити допущені в рішенні суду описки.

Доводи апелянта, що виправлені судом першої інстанції помилки не є арифметичними і суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом першої інстанції при проголошенні у судовому засіданні 17.07.2020 року вступної та резолютивної частини рішення було вірно зазначено відповідача по справі з якого підлягають стягненню грошові кошти на користь позивача, у зв`язку з чим виникли неточності з викладеною резолютивною частиною повного тексту рішення суду від 17.07.2020 року (диск, а.с. 220).

Щодо виправлення описки судом першої інстанції в першому абзаці резолютивної частини рішення, то необхідно зазначити, що вона не змінює зміст мотивувальної частини судового рішення.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що вступна та резолютивна частина рішення та його повний текст взаємопов`язані, а тому внесення змін до одного з них передбачає автоматичне внесення змін до іншого.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права та підстави для її скасування відсутні.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова