Справа № 638/1516/21
Провадження № 2/638/3055/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Подосокорської А.О.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Шамраєва М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

04.02.2021 ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказує, що 12.08.2020 між ним та відповідачем укладено договір позики. ОСОБА_3 передав у власність відповідачу грошові кошти у сумі 449850,66 грн, в свою чергу ОСОБА_4 зобов`язався повернути позивачу так ж суму грошових коштів до 12.09.2020 включно. На виконання прийнятих на себе зобов`язань 12.08.2020 позивач надав, а відповідач фактично прийняв 449850,66 грн. Для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики між сторонами укладено іпотечний договір. Відповідно до пункту 1 іпотечного договору відповідач передав іпотеку нежитлові приміщення підвалу № 0-16-:-0-19, 0-24, загальною площею 53,1 кв.м., в житловому будинку А-116, реєстраційний номер об`єкта 01, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач умови договори позики не виконав, у зв`язку з чим на його адресу було направлено вимогу про усунення порушення за договором позики, вимога отримана 15.10.2020. Однак протягом 30 днів виконана не була. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, звернути стягнення на предмет іпотеки.

23.03.2021 відповідачем ОСОБА_4 подано відзив, у якому зазначено, що з викладеним у позовній заяві не погоджується в повній мір. Дійсно між ним та ОСОБА_3 укладено договір позики, який забезпечений іпотекою. 15.10.2020 його представником отримано вимогу від позивача про усунення порушення за договором позики, втім на момент пред`явлення вимоги та протягом вказаного у ній строку позивачем , у нього були відсутні кошти для погашення заборгованості. Обставини, вказані позивачем насправді мали місце та невиконання умов договори позики в частині повернення суми позики є підставою для звернення суми заборгованості за вищевказаним договором позики. Однак, відповідач вважає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту, а саме задоволення вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки доцільним є стягнення суми заборгованості за вищевказаним договором позики, адже відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернути суми позики, він зобов`язаний сплати грошову суму , відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 - Шамраєв М.Є. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що дійсно договір позики було укладено та сума боргу не повернута позивачу, проте позивачем обрано неправильний спосіб захисту.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що 12.08.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики грошових коштів.

П. 1 зазначеного договору передбачено, що ОСОБА_3 (позикодавець) передає у власність ОСОБА_4 (позичальнику) грошові кошти у сумі 449850,66 грн, що на день укладення договору за офіційним курсом гривні до іноземних валют Національного банку України складає еквівалент 16300 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів безвідсотково на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст.629 цього Кодексу передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ч.1 ст.1049ЦК України передбачено, що позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Строк повернення грошових коштів визначено п. 3 договору позики грошових коштів та передбачає, що ОСОБА_4 зобов`язаний повернути ОСОБА_3 борг до 12.09.2020 включно.

Відповідач ОСОБА_4 свого обов`язку за договором позики не виконав, не повернув позику в строк, визначений договором, що не заперечується сторонами.

Сума позики, що залишилася відповідачем не повернутою, становить 449850,66 грн.

Умовами договору позики (п.7) передбачено, що в разі, коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю позику, протягом визнаечного у п. 3 строку , позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України.

У ч.1 ст.1050 ЦК України визначено, що позичальник, який своєчано не повернув суму позики, зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Якщо позичальник прострочить виконання грошового зобов`язання, він відповідно до ст. 625 ЦК України, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми (п. 8 договору позики).

У розумінні ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема відшкодування збитків та сплата неустойки (пені).

Станом на дату подання позову відповідач повинен повернути позивачу 449850,66 грн, що складається з тіла позики.

В забезпечення виконання вищевказаного договору позики, 12.08.2020 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали іпотечний договір, яким забезпечується виконання зобов`язання, що виникло у іпотекодавця на підставі договору позики грошових коштів, укладеного у простій письмовій формі 12.08.2020 між ОСОБА_4 (іпотекодавець) та ОСОБА_3 (іпотекодержатель).

В забезпечення виконання зобов`язання за основним договором іпотекодавець передав в іпотеку належний йому на праві власності об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлові приміщення підвалу № 0-16-:-0-19, 0-24, загальною площею 53,1 кв.м., в житловому будинку А-16, реєстраційний номер об`єкта 01, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (п. 3 іпотечного договору).

Згідно із ст.1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

За правилами ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону

Ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя

В п.15 іпотечного договору сторони визначили, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним договором в порядку та способами, передбаченими розділом п`ятим ЗУ «Про іпотеку», зокрема згідно з окремим договором між сторонами про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений в будь- який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

01.10.2020 ОСОБА_3 було направлено ОСОБА_4 вимогу про усунення порушення за договором позики грошових коштів від 12.08.2020.

Зазначену вимогу отримано представником ОСОБА_4 - адвокатом Шамраєвим М.Є. 15.10.2020, про свідчить його підпис на вимогі.

Згідно п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК).

В силу положень ст.ст.36-38 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки одним із передбачених способів: шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання та/або шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків (ч.1 ст.38 ЗУ «Про іпотеку»).

У ч.6 ст.38 Закону зазначено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Згідно з положеннями ст.39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах).

Іпотечним договором, який укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визначено вартість предмету іпотеки, а саме 750361 грн, згідно оцінки майна, проведеної 11.08.2020, пароль пошуку звіту про оцінку ГЛНЖХБ947596.

Заперечення відповідача, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано неправильний спосіб захисту, а саме задоволення вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки доцільним є стягнення суми заборгованості за договором позики, не можуть бути прийняті судом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду № 361/7543/17 від 19.05.2020.

Приймаючи до уваги викладене, оцінивши надані докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_3 та захисту його права у обраний позивачем спосіб.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, у розмірі 4498,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.525,526, 611, 625, 629, 1049, 1050 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові приміщення підвалу № 0-16:-0-19, 0-24, загальною площею 53,1 кв.м., в житловому будинку А-16, реєстраційний номер об`єкта 01, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору №5544-В-С купівлі продажу нежитлових приміщень, орендованих фізичною особо- підприємцем ОСОБА_4 , посвідчений 30.01.2018 Саутенко Н.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №288, акт №5544-В-С прийому - передачі, складений від 18.05.2018 Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 , дата державної реєстрації права власності 27.09.2018, номер запису 28169629, шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 ЗУ «Про іпотеку», а саме: надати ОСОБА_3 права від свого імені продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною в розмірі 750361,00 грн., встановленою на підставі звіту про оцінку майна, проведеної 11.08.2020, пароль пошуку звіту про оцінку ГЛНЖХБ947596.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього предмету іпотеки, задовольнити грошові вимоги ОСОБА_3 за договором позики від 12.08.2020 в сумі 449850 (чотириста сорок дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) грн 66 коп (сума основного боргу).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 4498 (чотири тисячі дев`ятсот вісім) грн 60 коп.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_3 .

Суддя: І.В. Семіряд