Провадження № 2/243/392/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Глух А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначила, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розлучені, та з її батька на її утримання стягувалися аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до 15 січня 2020 року. 01 вересня 2017 року вона почала навчатися у Слов`янському хіміко - механічному технікумі, де навчалася до 30 червня 2020 року на денному навчанні за контрактною формою навчання. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду з відповідача було стягнуто на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до 30 червня 2020 року. 15 вересня 2020 року її було зараховано до першого курсу Національного фармацевтичного університету, де вона і по теперішній час навчається. Зазначає, що особистих джерел доходу вона не має, знаходиться на повному матеріальному забезпеченні своєї матері, яка сплачує за навчання та проживання, забезпечує продуктами харчування та одягом. Відповідач самоусунувся від матеріального забезпечення, хоча знає, що вона його потребує. З огляду на викладене, просила суд, ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на її користь та утримання аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, на період її навчання у навчальному закладі.

15 березня 2021 року, відповідач ОСОБА_2 до суду надав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , обґрунтовуючи його тим, що навчання його доньки в університеті не може бути особливою обставиною, це звичайне явище, коли дитина після школи продовжує навчання. Вказав на те, що позивачка навчається на заочній формі навчання, тобто без відриву від основного місця роботи, має можливість повноцінно працювати та заробляти на життя, це не стаціонарна форма навчання, де студент позбавлений можливості працювати. Вказує на те, що після досягнення донькою повноліття, у разі продовження навчання він не заперечує проти стягнення з нього аліментів в обґрунтованому розмірі. Крім цього, вказує на те, що окрім сплати аліментів він має утримувати свою сім`ю, сплачувати комунальні послуги, нести інші витрати. З урахуванням викладеного, вважає доцільним та обґрунтованим задовольнити позов частково та стягувати з нього 1/10 частину всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив частково задовольнити позов та ухвалити рішення, яким стягнути з нього аліменти у розмірі 1/10 частини.

В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення.

Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаївка м. Слов`янськ Донецької області, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно із довідкою № 2301/22 від 29 жовтня 2020 року, наданою Національним фармацевтичним університетом, ОСОБА_1 є студенткою заочної форми навчання 1 курсу 226КФм(4,5з)фарм групи факультету медико - фармацевтичних технологій, спеціальності 226 «Фармація, промислова фармація», освітньої програми «Клінічна фармація» Національного фармацевтичного університету. З вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_1 навчається за контрактом, стипендію не отримує, зарахована 15 вересня 2020 року наказом НФаУ № 221-ст від 15 вересня 2020 року. Передбачений час закінчення університету - 01 березня 2025 року.

Відповідно до договору № 5зКФ-2, 16 вересня 2020 року, між Національним фармацевтичним університетом та ОСОБА_1 укладено договір, відповідно до якого строк надання освітньої послуги складає - 4 роки 6 місяців. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 109 020 грн. ОСОБА_1 вносить плату щомісячно.

Відповідно до довідки про доходи № 42 від 25 березня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді інженера СО ПАТ «Донбасенерго» Слов`янська ТЕС. Загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2021 рік, за винятком утримань становить 94587,73 грн.

Із наданих відповідачем доказів, досліджених у судовому засіданні, встановлено, що відповідач має іншу родину, дружину - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , з якою проживає її син - ОСОБА_5 , який навчається на четвертому курсі Харківського національного університету будівництва та архітектури, що підтверджується довідкою № 11-09/258 від 16 березня 2021 року. Крім того, у судовому засіданні досліджені надані відповідачем квитанції про оплату комунальних послуг. Відповідачем також надано Протокол ультразвукового дослідження відносно ОСОБА_6 , 1948 року народження, від 06.12.2019 року.

Згідно із ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд може визначити розмір аліментів на повнолітню дочку, сина, в твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 на теперішній час має повних дев`ятнадцять років та потребує матеріальної допомоги, так як у зв`язку з навчанням на заочному відділенні Національного фармацевтичного університету, не працює, стипендію не отримує, доходу не має.

Відповідач визнав позов частково щодо стягнення аліментів у розмірі 1/10 частини його заробітку (доходу), обґрунтувавши свої доводи у відзиві.

Суд погоджується з доводами відповідача в тій їх частині, що, відповідач проживає з іншою родиною, де виховується дитина, яка навчається на контрактній основі денної форми навчання у вищому закладі освіти, і стягнення у такому ж розмірі, як 1/4 частина на утримання повнолітньої дитини фактично призведе до покладення на нього надмірного фінансового тягаря.

Суд зважає на те, що зміст відносин, що є предметом розгляду цієї справи за своєю правовою природою є іншим, ніж відносини щодо зміни розміру аліментів.

Так до предмету доказування при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочки, які продовжують навчання, входять такі обставини, як вік сина/доньки, навчання у навчальному закладі, спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу.

У зв`язку з цим, розв`язуючи спір в частині визначення розміру стягуваних аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд приходить до висновку, що з урахуванням того, що позивачка навчається на заочній формі навчання, відповідач проживає з іншою сім`єю, до якої входить дитина, яка навчається на контрактній основі у вищому навчальному закладі, що накладає на нього певні фінансові обов`язки, достатнім є стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

З огляду на викладене, суд визначає частку заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення навчання донькою, але не більш як до досягнення нею 23-х років.

Наданий відповідачем Протокол ультразвукового дослідження відносно ОСОБА_6 , 1948 року народження, від 06.12.2019 року, як на підтвердження догляду за своїм батьком ОСОБА_6 , суд не приймає до уваги, оскільки будь-яких інших доказів, що підтверджують понесення відповідачем витрат по догляду та утриманню свого батька, відповідачем не надано.

На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого.

Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У ч. 1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 6 згаданої статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних у ч. 6 ст. 141 ЦПК включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати».

За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави.

Таким чином, враховуючи, що позивач є звільненим від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, то підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави.

Такий висновок суду також узгоджується із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 182, 191, 198-201 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 13, 77, 81, 128, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь та утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 27 листопада 2020 року до закінчення донькою навчання, однак не більше як до досягнення донькою двадцяти трьох років.

В решті позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 12 квітня 2021 року.

Суддя І.Ю. Фалін