Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Миненко В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третіх осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Міністерства внутрішніх справ України про виселення,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третіх осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Міністерства внутрішніх справ України про виселення. Свої вимоги мотивував тим, що 13 лютого 2015 року Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», будинок АДРЕСА_1 з 16 лютого 2015 року був переданий на праві господарського відання та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». Згідно листа Дніпровської районної адміністрації від 27 серпня 2019 року квартира АДРЕСА_2 державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» не включалася до складу службової житлової площі Головного управління військового та матеріального технічного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України. Згідно листа Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 25 червня 2019 року в квартирі АДРЕСА_2 , зареєстровані особи відсутні. Відповідач не будучи зареєстрованою у передбаченому законом порядку та, не маючи ордеру на житлове приміщення, самовільно з своїми малолітніми дітьми зайняла спірну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 11 липня 2019 року позивачем на адресу відповідача направлено лист про звільнення самовільно зайнятого житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з чим позивач просить виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з житлового приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , без надання іншого жилого приміщення та стягнути витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

08 листопада 2019 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

12 травня 2020 року ухвалою суду зупинено провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третіх осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Міністерства внутрішніх справ України про виселення - до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 755/3468/19 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації за участю третіх осіб Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання видати ордер на житло та визнання права користування житловим приміщенням.

17 лютого 2021 року ухвалою суду відновлено провадження по справі.

08 квітня 2021 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Представник позивача Мацієвська О.П. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.

У відповідності до вимог ст. 2 ст. 210 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних доказів з урахуванням розумного строку розгляду справи.

Представники третіх осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

13 лютого 2015 року Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», будинок АДРЕСА_1 з 16 лютого 2015 року був переданий на праві господарського відання та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (а.с. 8, 9-10, 11, 12, 13).

Згідно листа Дніпровської районної адміністрації від 27 серпня 2019 року квартира АДРЕСА_2 державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» не включалася до складу службової житлової площі Головного управління військового та матеріального технічного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 14).

Згідно листа Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 25 червня 2019 року в квартирі АДРЕСА_2 , зареєстровані особи відсутні (а.с. 15).

11 липня 2019 року позивачем на адресу відповідача направлено лист про звільнення самовільно зайнятого житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 16).

Позивач просить виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з житлового приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач, не будучи зареєстрованою у передбаченому законом порядку та, не маючи ордеру на житлове приміщення, самовільно з своїми малолітніми дітьми зайняла спірну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Однак представник відповідача скористався своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову, відповідно до яких позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду. Крім того, позов не містить належних та допустимих доказів, а спір має очевидно штучний характер.

Представник третьої особи Міністерства внутрішніх справ України скористався свої правом подачі письмових пояснень, відповідно до яких зазначив, що Центральною житловою комісією Міністерства внутрішніх справ України не приймалося рішення про надання службової квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 . Крім того, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості щодо квартири АДРЕСА_2 .

Представники третіх осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не скористалися свої правом подачі письмових пояснень щодо позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 цього Кодексу осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Виходячи з вимог ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Судом встановлено, що 10 грудня 2020 року рішенням Дніпровського районного суду м.Києва у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», Міністерство внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними, зобов`язання видати ордер на житло та визнання права користування відмовлено (а.с.107-111), яке набрало законної сили.

Крім того, відповідач не зареєстрована у передбаченому законом порядку у спірному житловому приміщенні.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і оста точність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Вказані приписи про застосування строку позовної давності поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння. Натомість, до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення.

Поки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Така правова позиція, викладена в постанові Верховного суду від 08 липня 2020 року по справі № 686/16196/15-ц.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для застосування строків позовної давності.

Отже, відповідач самовільно зі своїми малолітніми дітьми зайняла квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка передана на праві господарського відання та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третіх осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Міністерства внутрішніх справ України про виселення повністю: виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з житлового приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , без надання іншого жилого приміщення.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 58, 61, 98, 109, 116 ЖК України, ст.ст. 256, 261, 267, 387, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третіх осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Міністерства внутрішніх справ України про виселення задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з житлового приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», , юридична адреса: вул. Челябінська, 9-г, м. Київ, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 квітня 2021 року.

Суддя Н.Є.Арапіна