Справа № 591/5455/18
Провадження № 6/591/17/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» про поворот виконання судового рішення у справі №591/5455/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди-

встановив:

ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до суду через свого представника з заявою, в якій просить допустити поворот виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18.12.2018 року та Сумського апеляційного суду від 14 березня 2019 року по цивільній справі №591/5455/18, а також стягнути з ОСОБА_1 та користь ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» грошові кошти сплачені на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18.12.2018 року та постанови Сумського апеляційного суду від 14.03.2019 року по цивільній справі №591/5455/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди у сумі 23290 грн. 53 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14.08.2018 року по 18.12.2018 року та 1 500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також згідно постанови Сумського апеляційного суду судовий збір в сумі 2114 грн. 40 коп..

16.12.2020 року Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми заяву прийнято до провадження і призначено до судового розгляду на 14.01.2021 року. 14.01.2021 року розгляд справи було відкладено за заявою ОСОБА_1 на 05.02.2021 року. 22.02.2021 року відкладено розгляд в зв`язку з неявкою учасників та відсутністю даних про належне повідомлення на 04.03.2021 року. 04.03.2021 року відкладено розгляд в зв`язку з неявкою учасників та відсутністю даних про належне повідомлення на 01.04.2021року. 01.04.2021 року відкладено розгляд справи з метою надання часу для ознайомлення стороною відповідача з відзивом

Представником ОСОБА_1 31.03.2021 року до суду подано відзив на заяву ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» про поворот виконання судового рішення у цивільній справі №591/5455/18, в якому просить суд відмовити в задоволенні заяви та стягнути з ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» понесені судові витрати.

ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, представник до суду не з`явився.

Представник ОСОБА_1 адвокат Самохін А.М. просить суд слухати справу у його відсутність і відсутність ОСОБА_1 , просить в задоволенні заяви про поворот виконання відмовити з підстав, викладених у відзиві на заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, розглянувши заяву про поворот виконання рішення суду, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми №591/5455/18 від 20 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» задоволено частково: - визнано наказ ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» №1-К від 17 серпня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 » незаконним та скасованого його; визнано протокол загальних зборів учасників ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» №13/08-18 від 13 серпня 2018 року, в частині звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» незаконним та скасовано його; поновлено ОСОБА_1 з 14 серпня 2018 року на посаді директора ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО». Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання. Стягнуто з ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 серпня 2018 року по 18 грудня 2018 року в сумі 23 290,53 грн.. Стягнуто з ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» на користь ОСОБА_1 1500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» на користь держави 7048,00 грн. судового збору.

Постановою Сумського апеляційного суду від 14 березня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» задоволено частково: - рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2018 року змінено в частині розподілу судових витрат. Стягнуто з ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» на користь держави судовий збір в сумі 2114,40 грн. У іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2018 року залишено без змін.

10 березня 2020 року головним державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Балабою Л.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №58739358) про стягнення з ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14 серпня 2018 року по 18 грудня 2018 року в сумі 23290,53 грн., згідно вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

30 березня 2020 року старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Плевакою В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №58739232) про стягнення з ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 1500,00 грн., згідно вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року касаційну скаргу ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» задоволено частково: - рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 14 березня 2019 року скасовано. Провадження у справі №591/5455/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди закрито. Повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи за її позовом віднесено до юрисдикції господарських судів.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Відтак, поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Питання сутності повороту виконання рішення суду узагальнено в постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 (справа №336/9595/14), виходячи з положень ст.ст. 380, 382 ЦПК України, 2004 року, що є аналогічними ст.ст. 444, 445 ЦПК України.

Верховним судом зроблено висновок, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Оскільки поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суди повинні задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановлених статтею 382 ЦПК України 2004 року, яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу поверну то на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно ч. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Відповідно до частини першої статті 239 КЗпП України у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Зазначене узгоджується зі змістом частини другої статті 445 ЦПК України, згідно з якою у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

В листі Міністерства юстиції України від 25 квітня 2005 року №25-35/581 «Про встановлення єдиного порядку застосування положень статті 44 Закону України «Про виконавче провадження» в частині задоволення вимог працівників, пов`язаних з трудовими правовідносинами» зазначено, що під вимогами працівників, пов`язаних з трудовими правовідносинами, слід розуміти вимоги, що пов`язані із виплатою заробітної плати або її заборгованості, індексацією заробітної плати, довічним утриманням колишнього працівника, компенсацією втраченого заробітку чи премії, виплатою вихідної та матеріальної допомоги, компенсацією втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші), оплатою за час вимушеного прогулу, виконання нижче-оплачуваної роботи, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, у разі затримки видачі трудової книжки, при затримці виконання рішення про поновлення на роботі, у разі неможливості поновлення працівника на роботі внаслідок припинення діяльності підприємства, установи, організації, а також компенсацією за невикористане службове обмундирування, вартість санаторно-курортного лікування та стягнення моральної шкоди за непогашення заборгованості із вищезазначених виплат тощо.

Підставою для скасування рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2018 року та постанови Сумського апеляційного суду від 14 березня 2019 року у справі №591/5455/18, - є висновок Верховного Суду про те, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно визначили предметну юрисдикцію спору, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, підстава скасування рішень судів у справі №591/5455/18 не ґрунтувалась на повідомлених позивачкою завідомо неправдивих відомостях або поданих нею підроблених документах.

Стягнення на користь ОСОБА_1 з ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» середнього заробітку в сумі 23290,53 грн. та 1500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, випливає з трудових правовідносин (ст.ст. 235, 2371 КЗпП України).

Заява ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» про поворот виконання рішення та матеріали справи не містять будь-яких доказів чи відомостей, які подавались позивачкою і в подальшому були визнані завідомо неправдивими чи підробленими.

Крім того, заявлені вимоги про поворот виконання рішення та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» 2114,40 грн. сплаченого на користь держави судового збору є безпідставними, оскільки стягнення відбувалось не на користь ОСОБА_1 , а також, - необґрунтованими, оскільки до заяви не надано жодного доказу оплати цих коштів.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Основного Закону України). Верховенство права є одним із основних принципів цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України.

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема, у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

При цьому суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), де Суд зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішення від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах «суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

Тому, виходячи із змісту статті 445 ЦПК України, статті 239 КЗпП України, позиції Європейського суду з прав людини та принципу верховенства права, суд дійшов висновку, що не має правових підстав для зобов`язання позивачки повернути грошові кошті за скасованим судовим рішенням.

В зв`язку із вищенаведеним, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» про поворот виконання судового рішення у справі №591/5455/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, слід відмовити.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

З системного аналізу вказаних положень чинного законодавства слідує, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення учасником судових витрат на професійну правничу допомогу має бути надано належні фінансові документи, що свідчать про перерахування цією особою коштів адвокату за надані послуги на підставі договору про надання правової допомоги. Такими документами, зокрема, є квитанції про оплату послуг адвоката, видаткові касові ордери; платіжні доручення про передачу коштів адвокату, виписки рахунків тощо.

На підтвердження понесення адвокатських витрат позивачкою надано: детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 10.04.2021 року; копію договору про надання правничої допомоги в цивільній справі від 25.03.2021 року; додаткову угоду №1 від 10.04.2021 року до договору про надання правничої допомоги в цивільній справі від 25.03.2021 року; акт здачі - прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 10.04.2021 року; копію квитанції до прибуткового касового ордеру №09 від 10.04.2021 року; копію ордеру на надання правничої правової допомоги; копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю. Зазначені докази підтверджують фактичне понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн..

Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи..

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги те, що факт понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу та сума таких витрат підтверджується матеріалами справи, беручи до уваги, що відповідач в порядку, визначеному ч. 6 ст. 137 ЦПК України не звертався до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивачки 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 239 КЗпП України, ст.ст. 2, 10, 137, 14, 247, 260, 353, 444, 445 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» про поворот виконання судового рішення у справі №591/5455/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КОМТЕПЛОЕНЕРГО» (, зареєстрованого за адресою: 61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 31, оф. 17) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень.

Ухвала суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО