Справа № 172/638/21
Провадження № 2/172/376/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2021 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Битяка І.Г. за участі: секретаря судового засідання - Лук`яненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі зареєстрованому 17.01.1976 року, який 27.10.2018 року розірвали в добровільному порядку в органах ДРАЦСу. З вказаного часу разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть. В період шлюбу і до моменту фактичного припинення шлюбних відносин у 1992 році за спільні кошти нею та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.1992 року набуто спірне майно - житловий будинок АДРЕСА_1 . Крім того, у 1995 році ними було придбано легковий автомобіль марки «ГАЗ 31029» 1995 року випуску номерний знак НОМЕР_1 , яким відповідач користується по теперішній час. У зв`язку з тим, що відповідач відмовився добровільно поділити спільне майно, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Просить суд поділити майно набуте за час шлюбу з відповідачем, виділивши їй - ОСОБА_1 житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , а відповідачу - легковий автомобіль марки «ГАЗ 31029» 1995 року випуску номерний знак НОМЕР_1 , судові витрати у справі залишити за нею.

Ухвалою судді від 15.07.2021 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судові витрати просить залишити за нею.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні визнає та просить їх задовольнити.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 17.01.1976 року і який розірвали 27.10.2018 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу видане Васильківським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 25.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2014 року та договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 29.11.1992 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1822 видно, що житловий будинок з господарчими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 і в цілому складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 47,34 кв.м., сараю Б-1, сараю В-1, вбиральні № 1, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 власником автомобіля марки «ГАЗ 31029» світло-сірого кольору 1995 року випуску номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 1 ст. 61 СК України визначає, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ст. 71 СК України).

За приписами ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи, що майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та легковий автомобіль, набуті сторонами за час шлюбу і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та їх задоволення шляхом поділу спірного майна між сторонами.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69, 71 СК України, ст.ст. 368, 369 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 211, 247, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

2. В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, набутого за час шлюбу, виділити ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 і в цілому складається із: житлового будинку А-1 загальною площею 47,34 кв.м., житловою площею 21,05 кв.м., сараю Б-1, сараю В-1, вбиральні № 1, ринкова вартість яких складає 47500,00 грн.

3. В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, набутого за час шлюбу, виділити ОСОБА_2 автомобіль марки «ГАЗ 31029» світло-сірого кольору 1995 року випуску номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 .

4. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк