Справа № 521/971/19
Провадження № 6/521/258/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про встановлення порядку виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Єгор Олексійович із поданням про встановлення порядку виконання рішення суду та просить суд встановити порядок виконання заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 28.08.2019р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом надання дозволу на реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна, а саме - квартири під АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та в якій зареєстрована неповнолітня особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. знаходиться виконавче провадження АСВП № 62716321 з примусового виконання виконавчого листа № 521/971/19, виданого 14.05.2020 року Малиновським районним судом міста Одеса, про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 ) грошових коштів в сумі 357303грн.04коп.. Були здійснені всі заходи щодо виконання відповідного виконавчого документу та встановлено, що боржнику належить на праві власності належить Ѕ частина квартири під АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході примусового виконання встановлено, що друга частина вказаної квартири належала ОСОБА_4 , яку, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, було визнано померлою.

Приватним виконавцем було надіслано вимогу до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса щодо надання інформації, а саме: чи подавав ОСОБА_2 ІПН: НОМЕР_1 після смерті ОСОБА_4 , заяву про прийняття спадщини.

18.08.2020 року, на адресу приватного виконавця надійшла відповідь на вище вказаний запит, з якої вбачається, що: ОСОБА_2 подав заяву на прийняття спадщини до майна померлої ОСОБА_4 , свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Відповідно до інформації, наданої Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса від 31.08.2020р. ОСОБА_2 згідно матеріалів спадкової справи є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 (спадкова справа 564/2012).

Частинами першою та третьою статті 1268, частиною першою статті 1269 ЦК України, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , подавши до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса відповідну заяву.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути перешкодою для проведення виконавчих дій щодо виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Єгор Олексійович звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на майно, що не зареєстроване за боржником у встановленому законом порядку а саме - на квартиру під номером АДРЕСА_1 .

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 23.09.2020р. зазначене подання задоволено.

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян від 01.09.2020р. за спільною заявою боржника та громадянки Російської Федераціії ОСОБА_5 про визнання батьківства від 07.07.2010р. внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прізвище змінено на ОСОБА_7 .

Згідно довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 03.07.1996р. та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.02.2014р.

Звернувшись до Київської районної адміністрації м.Одеси з листом про надання згоди на примусову реалізацію вищевказаної квартири, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Є.О. отримав відповідь про те, що такий висновок може бути наданий тільки після надходження зі служби у справах дітей Одеської міської ради необхідного пакету документів, а від служби у справах дітей Одеської міської ради він отримав листа від 01.12.2020р., де зазначено, що необхідно надати документів, перелік яких визначено у п.66 «Порядку провадження органами опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008р., яких у приватного виконавця немає.

Постановою про опис та арешт майна боржника від 09.03.2021р. описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,7кв.м., житловою площею 30,2кв.м.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Є.О. в судовому засіданні підтримав подане ним до суду подання та просив його задовольнити.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 підтримали подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. та також просили його задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, сповіщався за наявною в матеріалах справи адресою.

Розглянувши заявлене подання, вислухавши пояснення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О., ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_8 , суд прийшов до висновку про можливість його задоволення з наступних підстав.

Судове рішення є найважливішим актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права.

Судове рішення це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. За приписами ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.05.2019р. №2-р(ІІ)/2019 зазначається, що аналіз статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, наведених юридичних позицій Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

В своєму рішенні у справах «Півень проти України» від 29.06.2004р. та «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997р. Європейський Суд з прав людини зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. знаходиться виконавче провадження АСВП № 62716321 з примусового виконання виконавчого листа № 521/971/19, виданого 14.05.2020 року Малиновським районним судом міста Одеса, про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 ) грошових коштів в сумі 357303грн.04коп.. Були здійснені всі заходи щодо виконання відповідного виконавчого документу та встановлено, що боржнику належить на праві власності належить Ѕ частина квартири під АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

В ході примусового виконання встановлено, що друга частина вказаної квартири належала ОСОБА_4 , яку, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, було визнано померлою.

Приватним виконавцем було надіслано вимогу до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса щодо надання інформації, а саме: чи подавав ОСОБА_2 ІПН: НОМЕР_1 після смерті ОСОБА_4 , заяву про прийняття спадщини.

18.08.2020 року, на адресу приватного виконавця надійшла відповідь на вище вказаний запит, з якої вбачається, що: ОСОБА_2 подав заяву на прийняття спадщини до майна померлої ОСОБА_4 , свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Відповідно до інформації, наданої Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса від 31.08.2020р., ОСОБА_2 згідно матеріалів спадкової справи є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 (спадкова справа 564/2012).

Частинами першою та третьою статті 1268, частиною першою статті 1269 ЦК України, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , подавши до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса відповідну заяву.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути перешкодою для проведення виконавчих дій щодо виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Єгор Олексійович звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на майно, що не зареєстроване за боржником у встановленому законом порядку а саме на квартиру під номером АДРЕСА_1 .

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 23.09.2020р. зазначене подання задоволено.

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян від 01.09.2020р. за спільною заявою боржника та громадянки Російської Федераціії ОСОБА_5 про визнання батьківства від 07.07.2010р. внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прізвище змінено на ОСОБА_7 .

Згідно довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 03.07.1996р. та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.02.2014р.

Звернувшись до Київської районної адміністрації м.Одеси з листом про надання згоди на примусову реалізацію вищевказаної квартири, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Є.О. отримав відповідь про те, що такий висновок може бути наданий тільки після надходження зі служби у справах дітей Одеської міської ради необхідного пакету документів, а від служби у справах дітей Одеської міської ради він отримав листа від 01.12.2020р., де зазначено, що необхідно надати документів, перелік яких визначено у п.66 «Порядку провадження органами опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008р., яких у приватного виконавця немає.

02.02.2021р. приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Є.О. здійснив виїзд на місцем реєстрації боржника, а саме АДРЕСА_2 та з`ясував, що за вказаною адресою проживають квартиранти, неповнолітній ОСОБА_3 ніколи за цією адресою не проживав, зі слів квартирантів боржник також тривалий час не мешкає та не з`являється, про що було складено відповідний акт.

Постановою про опис та арешт майна боржника від 09.03.2021р. описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,7кв.м., житловою площею 30,2кв.м.

У відповідності до ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Таким чином реєстрація неповнолітньої особи, яка ніколи не проживала у квартирі АДРЕСА_1 , в якій також зареєстрований і боржник, перешкоджає виконанню заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 28.08.2019р. та призводить до порушення прав ОСОБА_1 ..

Посилаючись на вищевикладене, суд, з урахуванням наданих доказів, прийшов до висновку про можливість задоволення подання в повному обсязі.

Керуючись ст..3, 8, 55, 129-1 Конституції України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про встановлення порядку виконання рішення суду - задовольнити.

Встановити порядок виконання заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 28.08.2019р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом надання дозволу на реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна, а саме - квартири під АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та в якій зареєстрована неповнолітня особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А.Мазун