02.04.2021 Суддя Шевченко С. В..
Справа № 644/1934/21
Провадження № 4-с/644/8/21
У Х В А Л А

02 квітня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря с/з Коломієць О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Міжрайонного відділу ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Курочки В.І. при складанні розрахунку заборгованості по аліментам від 23.12.2020,

учасники справи: стягувач ОСОБА_2 , представник боржника ОСОБА_1 адвокат Равницька Л.С., державний виконавець Курочка В.І.,

у с т а н о в и в :

У скарзі боржник просив визнати неправомірним розрахунок заборгованості по аліментам від 23.12.2020, який виконаний головним державним виконавцем Міжрайонного відділу ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Курочкою В.І. та зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням сплачених ним у 2018 році в добровільному порядку 24 912 грн. в рахунок аліментних платежів.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилався на те, що при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментам від 23.12.2020 державним виконавцем не було враховано суму в розмірі 24 912 грн., яку він сплатив впродовж 2018 року у добровільному порядку в рахунок аліментних платежів на утримання сина.

Стягувач ОСОБА_2 проти скарги заперечувала, посилалась на те, що вказані боржником платежі не є аліментними, а перераховувались їй у якості компенсації здійснених нею витрат на оплату комунальних платежів та поточного ремонту квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , однак якою останній не користується, витрат в її утриманні не приймає, тому вона сама несла витрати з утримання нерухомого майна, так як до розлучення з ОСОБА_1 проживала в цій квартирі і продовжує нею користуватися.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що на примусовому виконанні в Міжрайонному відділі ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження № 61725745 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 24.02.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн щомісяця починаючи з 29.05.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

23.12.2020 державним виконавцем було виконано розрахунок заборгованості по аліментам, яким встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 , станом на 01.12.2020, становить 19 470 грн.

З наданих боржником копій квитанцій про переказ грошових коштів, які не були враховані державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості, вбачається, що ОСОБА_2 ОСОБА_1 здійснювались такі грошові перекази: 05.06.2018 на суму 2004 грн., 10.08.2018 на суму 14 000 грн., 08.10.2018 на суму 4208 грн., 08.11.2018 на суму 3200 грн., 03.12.2018 на суму 1500 грн. Призначення вказаних платежів зазначалось як «поповнення картки».

ОСОБА_2 визнала отримання грошових переказів, проте заперечувала, що їх цільовим призначенням була сплата аліментів.

Частиною 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

В ході розгляду скарги суду не було надано доказів на підтвердження того, що після самостійного виконання судового рішення боржник ОСОБА_1 письмово повідомляв державного виконавця про сплату аліментів.

Аналізуючи змість наданих копій квитанцій, суд доходить висновку, що у стягувача були відсутні підстави для подачі виконавцю відповідної заяви, оскільки цільове призначення платежів платником вказано не було, а їх розмір не відповідав тій сумі, яку ОСОБА_1 мав сплачувати щомісяця в порядку виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів.

При цьому, суд не виключає існування між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 інших грошових зобов`язань, окрім аліментних, на виконання яких останній міг здійснювати наведені вище грошові перекази.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення скарги боржника ОСОБА_1 .

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Суддя С.В. Шевченко