П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК-Україна», ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати поширену відповідачем ТОВ «РБК-Україна» інформацію недостовірною та такою, що порушує немайнові права позивача на повагу честі та гідності, а також недоторканість ділової репутації.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення доказів, в якій просив витребувати у Державної митної служби України відомості та належним чином засвідчені копії документів, а саме (не виключно): декларації митної вартості, зовнішньоекономічні договори (контракти) або документи, які їх замінюють, рахунки-фактури (інвойси) або рахунки-проформи, банківські платіжні документи, інші документи, що подавалися ПрАТ «ФФ «Дарниця», його представниками або в його інтересах при митному оформленні у 2014 - 2018 роках наступних товарів за кодами УКТ ЗЕД: piracetam (код 2933 79 00 00) виробництва Northeast Pharmaceutical Group Co., Ltd (Китай), inosine (код 2934 99 90 00) виробництва Starlake Bioscience Co. (Китай), chloramphenicol (код 2941 40 00 00) виробництва «Northeast Pharmaceutical Group Co Ltd» (Китай), heparin (код 3001 90 91 00) виробництва Hebei Changshan Biochemical Pharmaceutical Co., Ltd. (Китай), ibuprofen (код 2916 39 90 00) виробництва Hubei Granules Biocause Pharmaceutical Co Ltd/JV (Китай), ceftriaxone sodium (код 2941 90 00 00) виробництва Qilu Antibiotics (Китай), azithromycin (код 2941 90 00 00) виробництва Alembic Pharmaceuticals Ltd.

Заява обґрунтована тим, що метою подання такої заяви є необхідність доведення обставин недостовірності інформації, висвітленої в спірній публікації, для чого необхідні докази.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця»просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що місцевим судом порушено вимоги ст. 116, ч. 3 ст. 118 ЦПК України, а також принцип змагальності та диспозитивності. Витребування доказів не пов`язане з предметом позову у даній справі. Суд може витребувати тільки конкретний доказ, який може бути втрачений. Витребування доказів суперечить нормам Митного кодексу України. ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальними правами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на те, що судом першої інстанції дотримано всі вимоги статті 116 ЦПК України. Заявлені позивачем до витребування докази безпосередньо стосуються предмету спору у даній справі та підтверджують обставини, що входять до предмету доказування у справі. Судом було дотримано принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. Позивач добросовісно користується своїми процесуальними правами та не допустив їх зловживання.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції керувався ст. 116-118 ЦПК України.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, витребування доказів.

Зі змісту заяви про забезпечення доказів вбачається, що заявлені в ній вимоги є необґрунтовані, виходячи за наступного.

Відповідно до вимог ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивач просить витребувати у Державної митної служби України відомості, які жодним чином не стосуються предмету спору у даній справі. Так, предметом спору у даній справі є визнання поширеної відносно ОСОБА_1 інформації недостовірною та такою, що порушує його немайнові права на повагу честі та гідності, а також недоторканість ділової репутації.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що інформація, які позивач вважає недостовірною, була розповсюджена ТОВ «РБК-Україна». При цьому, позовна заява не містить жодного посилання на вчинення будь-яких дій ПАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», з якими позивач пов`язував поширення щодо нього недостовірної інформації.

У зв`язку з цим, і жодних позовних вимог щодо ПАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» резолютивна частина позовної заяви не містить.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на те, що заявлені ним до витребування докази підтверджують обставини, що входять до предмету доказування у справі. Забезпечення доказів шляхом їх витребування необхідне для доведення обставин недостовірності інформації, поширеної відносно позивача.

У той же час, частиною 2 ст. 302 ЦК України визначено обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності.

Аналіз чинного законодавства дає підстави стверджувати про існування презумпції неправдивості відомостей, які завдають шкоди честі, гідності та діловій репутації, а тому обов`язок доведення правдивості такої інформації покладається на особу, яка таку інформацію поширила.

Тобто, достовірність поширеної відносно позивача інформації мають доводити відповідачі у справі, а не позивач доводити недостовірність такої інформації.

Крім того, процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Подана ОСОБА_1 заява про забезпечення доказів не містить жодних посилань на докази, які б давали підстави вважати що існують ризики чи загрози того, що докази про забезпечення яких порушує питання позивач, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, зазначена заява про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним статтею 116 ЦПК України.

Разом з тим, розглядаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі, суд першої інстанції на вищезазначене уваги на звернув та прийшов до помилково висновку про наявність підстав для її задоволення.

Також, судом першої інстанції допущено порушення вимог ст. 118 ЦПК України, згідно якої заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду. Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У матеріалах справи міститься судова повістка про виклик учасників справи у судове засідання, призначене на 18 червня 2021 року на 09 год. 30 хв. Вказана повістка датована 15 червня 2021 року.

Всупереч вимог ст. 128 ЦПК України докази отримання учасниками справи судової повістки на 18 червня 2021 року о 09 год. 30 хв. в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, достовірно знаючи про не обізнаність відповідачів про час та місце судового розгляду заяви, суд першої інстанції свідомо провів розгляд у їх відсутність, чим порушив право відповідачів бути присутніми в судовому засіданні, бути вислуханими судом та надавати суду свої пояснення, що є порушенням права особи на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 08 листопада 2018 року у справі «Созонов та інші проти України» зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки або інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію в тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Європейський суд з прав людини також вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року). Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що заява про забезпечення доказів була задоволена судом першої інстанції без будь-яких визначених законом підстав, а саме:

витребувані докази не стосуються предмету спору;

були витребувані щодо господарської діяльності юридичної особи, яка згідно з поданою позовною заявою, жодних дій щодо позивача не вчиняла і щодо якої жодних вимог не заявлено;

зазначені докази витребувані з порушенням процесуального порядку, принципу диспозитивності, незважаючи на те, що в справах зазначеної категорії обов`язок доказування достовірності поширеної інформації лежить на особі, що її поширила;

фактично суд витребував документи про господарську діяльність відповідача на користь заявника, який є керівником іншого суб`єкта господарювання, з яким існує господарський спір у ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця».

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з грубими порушеннями норм процесуального права, судом не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали з прийняттям постанови по суті вимог заявника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК-Україна», ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.