№ 207/3103/20
№ 2/207/100/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Мозоль О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кам`янське цивільну справу за позовом Органа опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів ,

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки і піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить позбавити її батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з відповідачки аліменти у розмірі ј частини з усіх видів доходів на утримання дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними 18 річного віку на користь майбутнього опікуна чи осіб, яким діти будуть передані на виховання.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має двох малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яких народила поза шлюбом, реєстрація актових записів народження дітей здійснена відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Підставою для звернення органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська з даною заявою є необхідність захисту прав та інтересів малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які в силу свого віку не мають можливості самостійно захистити свої права. Відповідно до свідоцтв про народження (додаються) гр. ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В 2018 році орган опіки та піклування адміністрації Південного району звертався до Баглійського районного суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 відносно двох малолітніх дітей, але в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Діти під час розгляду справи судом перебували в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР, але після набрання рішенням законної сили дітей було передано на виховання матері.

В квітні 2020 року мати дітей гр. ОСОБА_1 залишила дітей на виховання біологічному батькові та покинула місце свого проживання. До теперішнього часу мати дітей не навідувала, матеріальної допомоги їм не надавала, долею не цікавилась. За інформацією Верхньодніпровського відділення поліції гр. ОСОБА_1 тимчасово мешкала на території с.Правобережне. Під час проживання ОСОБА_1 вела асоціальний спосіб життя, постійно змінювала місце проживання.

Відповідно до листів КЗ «Навчально-виховний комплекс №37» КМР мати дітей більше ніж півроку тому пішла з родини. Біологічний батько дітей не може забезпечити гідних умов для проживання дітей, не має на малолітніх дітей впливу. Діти схильні до бродяжництва, крадіжок, брехні.

Враховуючи ситуацію, яка склалася в родині малолітніх дітей ОСОБА_2 , в листопаді 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було доставлено до КНП КМР «Дитяча лікарня міста», як таких, що залишилися без батьківського піклування.

Протягом перебування дітей в лікарні мати гр. ОСОБА_1 долею дітей не цікавилась, в лікарні їх не навідувала, з питання повернення дітей на виховання в сім`ю до служби у справах дітей не зверталася.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_8 підтримала позовні вимоги в повному обсязі , просила позов задовольнити , пояснила, що відносно відповідачки ОСОБА_1 вже подавався до суду позов у 2018 році, рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська у 2019 році було відмовлено в задоволенні позовних вимог, їй надавалась можливість виправитись по відношенню виховання своїх дітей, але знову в квітні 2020 року залишила дітей на виховання біологічного батька та покинула місце свого проживання, на прохання органу опіки та піклування найти матір дітей, чоловік який представився біологічним батьком дітей не одреагував, матір дітей не знайшов, тому у листопаді 2020 року малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були доставлено до КНП КМР «Дитяча лікарня міста», як таких, що залишилися без батьківського піклування, долею дітей не цікавилась. Але біологічний батько дітей ОСОБА_9 встановив батьківство відносно малолітнього ОСОБА_7 , і має намір встановити батьківство відносно малолітньої ОСОБА_6 , хоче повернути та виховувати дітей разом з відповідачкою ОСОБА_1 , тому висновок служби у справах дітей міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_1 був поспішний.

Відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала, пояснила, що звернення до суду служби у справах дітей з позовом про позбавлення її батьківських прав змусило її змінити своє життя і відношення до дітей. Вона працевлаштувалась на роботу, має намір займатися вихованням та утриманням дітей. Вона також робить ремонт у своїй квартирі, привела її до стану, який дозволяє там проживання дітей. Діти під час її відвідувань просять забрати їх додому. Просить суд надати їй таку можливість виправити помилки, які допустила, та не позбавляти її батьківських прав, зобов`язується, що не нехтуватиме своїми обов`язками, займатиметься вихованням та утриманням дітей. Працює в м.Дніпро, кожен день їздить додому, приїжджає пізно. Діти знаходились з їх біологічним батьком, який кожен день відвідує їх у державній дитячій установі.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що відповідачка ОСОБА_1 є його цивільною дружиною, мешкають разом понад 17 років, від цих відносин у них спільні діти ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Вказав що оформив в органах РАЦС встановлення батьківства відносно сина ОСОБА_7 , на теперішній час займається оформлення документів на встановлення батьківства відносно доньки ОСОБА_6 , дуже любить своїх дітей і не представляє життя без них. Раніше відповідачка зловживала алкогольними напоями, але на теперішній час вона вилікувалась і вже понад 9 місяців веде здоровий образ життя, працює, відвідує дітей, хоче їх повернути додому та виховувати разом. В квартирі, де вони мешкають зробили ремонт, діти забезпечені необхідними умовами для розвитку і навчання.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька дітей записані у свідоцтвах про народження дітей за вказівкою матері згідно з частиною першої статті 135 Сімейного Кодексу України.

ОСОБА_1 не заперечувала в судовому засіданні, що діти її знаходяться у дитячому закладі у зв`язку з тим, що вона поїхала працювати в м.Верхньодніпроськ і була відсутня вдома деякий час, але вона працевлаштувалася на посаду машиніст конвеєра у м.Дніпро, і кожного дня повертається додому. На час ухвалення рішення працює у м.Дніпро.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (а.с. 8,9).

Біологічний батько дитини ОСОБА_9 встановив батьківство відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.40). Зі слів ОСОБА_9 на теперішній час займається встановленням батьківство відносно малолітньої ОСОБА_6 , має труднощі зі збором документів для офіційного оформлення встановлення батьківства відносно дівчинки.

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, передбачених законом, у зв`язку з їхньою винною поведінкою: ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, зловживанням батьківськими правами, жорсткого відношення до дітей, негативного впливу на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, при цьому встановлено судом, що відповідачка останні півроку працювала щоб забезпечити матеріально сім`ю, зробити ремонт у квартирі для облаштування місця проживання та виховання дітей .

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей.

Позивач не довів та не надав суду достатніх доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення матері по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей, а також, що неналежне виконання ОСОБА_1 її батьківських обов`язків створило загрожу життю дітей, про що суду не надано жодного доказу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідачка ухилилась від обов`язків по вихованню дітей, внаслідок чого їх було поміщено до дитячої лікарні, але за час їх перебування у лікарні і після звернення до суду служби у справах дітей з позовом про позбавлення батьківських прав, змінила поведінку, відношення до виховання дітей, відвідувала їх з біологічним батьком, недостатньо приділяла увагу вихованню дітей з поважних причини, бо вимушена працювати у м.Дніпро, для матеріального забезпечення сім`ї, діти не втратили з нею психологічний зв`язок, вона прагне їх забрати додому, тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

Витрати, пов`язані з розглядом справи, від сплати яких орган опіки та піклування звільнений, покласти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 164-165 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 256-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Органа опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 20 серпня 2021 року.

Головуючий суддя Бистрова Л.О.