ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/1177/21 Доповідач Кутурланова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справуза апеляційною скаргою Приватного підприємства «Лідер Плюс» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 15 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Лідер Плюс», третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПП «Лідер Плюс» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02.12.2016 року о 09 год. 36 хв. в м. Херсоні по вул.Олександрівська,6 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Рено Логан, державний номер НОМЕР_1 , що належить ПП «Лідер Плюс» та яким керував ОСОБА_2 , та автомобілем Хюндай Соната, державний номер НОМЕР_2 , під її керуванням.

Вказує, що внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог п.10.1 та п.10.4 ПДР України (завчасно не зайняв відповідне крайнє положення та при перестроюванні та зміні напрямку здійснив зіткнення з автомобілем) транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.01.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП у відношенні неї закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

15.02.2017 року відносно ОСОБА_2 за фактом зазначеного ДТП складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.03.2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАп закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи по суті строку накладення адміністративного стягнення.

Зазначає, що на час вчинення ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПП «Лідер Плюс» та здійснював управління транспортним засобом, як працівник в силу своїх трудових обов`язків водія автотранспортного засобу.

Оскільки вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 15.02.2017 року та висновком експертного дослідження №1832К від 21.12.2016 року, а страхова компанія не здійснила їй виплату страхового відшкодування, посилаючись на ст.1172 ЦК України ОСОБА_1 просила стягнути з ПП «Лідер Плюс» матеріальну шкоду, заподіяну їй внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 33 067,62 грн., а також витрати у справі.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15 січня 2021 року позов задоволено, стягнуто з ПП «Лідер-Плюс» на користь ОСОБА_1 33 067,62 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 874,50 грн. витрат за проведення експертного дослідження та судовий збір.

В апеляційній скарзі адвокат Зіновкіна О.П., яка діє від імені ПП «Лідер Плюс», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме ПП «Лідер-Плюс» є законним володільцем транспортного засобу марки Рено Логан, д.н. НОМЕР_1 , а ОСОБА_2 керував автомобілем під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Колегія суддів не може повністю погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2016 року о 09.36 год. в м.Херсоні по вул. Олександрівська, 6 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Хюндай Соната, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Рено Логан, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником автомобіля Рено Логан, державний номер НОМЕР_1 є ПП «Лідер Плюс».

Відповідно до постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 17.01.2017 року ОСОБА_1 вину в скоєнні цього правопорушення не визнала і пояснила, що вона рухалась в крайній лівій смузі в рамках дозволеної швидкості для руху в місті, проте раптово з крайньої правої смуги виїхав автомобіль Рено, який здійснював поворот ліворуч, внаслідок чого сталася ДТП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення (а.с.7).

15.02.2017 року відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відповідно до якого 02.12.2016 року о 09.36 год. в м.Херсоні по вул. Олександрівська, 6 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Рено Логан, державний номер НОМЕР_1 , завчасно не зайняв відповідне крайнє положення та при перестроюванні та зміні напрямку руху ліворуч не впевнився, що даний маневр буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Хюндай Соната, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась в крайній лівій смузі в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.10.1 та п.10.4 ПДР України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.9).

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.03.2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи по суті строку накладення адміністративного стягнення (а.с.8).

Згідно висновку експертного дослідження №1832К від 21.12.2016 року, складеного судовим експертом Херсонського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Павліченко В.А., у даній дорожній обстановці водій Рено Логан ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.10.1 та п. 10.4 ПДР України. Діючи належним чином водій автомобіля Рено Логан ОСОБА_2 мав технічну можливість попередити настання даної дорожньо-транспортної події, шляхом виконання в комплексі вимог п.10.1 та п. 10.4 ПДР. З технічної точки зору дії водія автомобіля Рено Логан, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.118-122).

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Хюндай Соната, державний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 33 067,62 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження № Ве-73 від 17.02.2017 року складеного експертом Єрофеєвим В.А. (а.с.16-29).

Згідно з полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АІ-9893951 від 06.08.2016 року на момент ДТП автомобіль Рено Логан, державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , був застрахований ПрАТ «СК «Уніка».

Відповідно до вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну складає 100 000грн, заподіяну життю і здоров`ю 200 000грн, франшиза - 0 грн (а.с.66).

Згідно відповіді ПрАТ «СК «Уніка» від 30.11.2017 року № 8934, оскільки згідно постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 15.03.2017 року вину водія забезпеченого транспортного засобу «Рено Логан», державний номер НОМЕР_1 , в дорожньо-транспортній пригоді не встановлено, ПрАТ «СК «Уніка», керуючись пунктом 32.1 ст.32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за заявленоюподією (а.с.79).

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За правилом ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності правове значення при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди мають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, вирішуючи спір, суд вірно встановив обставини справи та належним чином оцінив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов обґрунтованого висновку про винуватість водія ОСОБА_2 у вчиненому ДТП та наявність підстав для цивільно-правової відповідальності за заподіяні позивачці збитки даною ДТП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що хоча справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України закрита у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, однак дана обставина не є реабілітуючою, а лише звільняє водія від відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП.

Такий висновок є вірним і ґрунтується на наявних у справі доказах, а також аналізі положень статті 38 та пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, який дає підстави стверджувати, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення, проте жодним чином не вказує на відсутність вини певної особи у вчиненні такого правопорушення.

Закриття справи з вказаних підстав не є співрозмірним з підставами закриття, пов`язаними із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, що передбачені пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП. За наявності такої постанови у справі про адміністративне правопорушення, питання покладення цивільно-правової відповідальності на особу, вину якої не було встановлено, не відповідало б нормам чинного законодавства України.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, лише постанова суду про відсутність в діях водія складу або події відповідного адміністративного правопорушення звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Зазначена позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль, яким керувала позивачка.

Крім того, з матеріалів справи вбачається та визнається ПП «Лідер-Плюс», що саме підприємство є законним володільцем автомобіля «Рено Логан» державний номер НОМЕР_1 , а ОСОБА_2 керував автомобілем під час виконання своїх службових обов`язків.

Згідно зі ст. 1172 ЦКУ юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Разом з тим, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригод покладається на страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на Моторне (транспортне) страхове бюро України).

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ-9893951 від 06.08.2016 року.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, який заперечував проти відшкодування заподіяної ОСОБА_1 шкоди, оскільки вважав, що саме на ПрАТ «СК «Уніка», як страховика винної у ДТП особи, покладений відповідний обов`язок відшкодування заподіяної шкоди у межах суми страхового відшкодування.

Доводи позивачки про те, що вона зверталась за відшкодуванням страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Уніка», проте їй відмовлено у відшкодуванні шкоди не можуть бути підставою для покладення відповідальності на відповідача, як на особу, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність.

Отже, відшкодувати шкоду, спричинену особою, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, повинен страховик. Стягнення із відповідача на користь позивача коштів на відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страхувальника суперечить меті здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У зв`язку з наведеним та відповідно до п.1 ч.1 ст.189 ЦПК України позивачці слід було вирішити питання щодо процесуального статусу страховика ПрАТ «СК «Уніка» у даній справі, залучивши його до участі у якості співвідповідача.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, судом хоча і встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована, разом з тим не залучено до участі в справі у якості відповідача ПрАТ «СК «Уніка» , що порушує вимоги п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦК України щодо сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, зокрема, з роз`яснення права позивача заявляти клопотання про участь у справі співвідповідача, заміни неналежного відповідача (ст.51 ЦПК).

Таким чином, суд першої інстанції не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, належно не встановив усі необхідні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, характеру спірних правовідносин та позовних вимог, не вирішив питання про притягнення до участі в розгляді справи страховика ПрАТ «СК «Уніка», що призвело до передчасного висновку про відшкодування шкоди позивачці за рахунок ПП «Лідер Плюс».

Оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості усунути такі порушення, ухвалене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Лідер Плюс» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 січня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Лідер Плюс», третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складання повного тексту постанови 19.08.2021 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В. Орловська