Номер провадження: 22-ц/813/2838/21
Номер справи місцевого суду: 509/3898/17
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Князюк О.В.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

04 жовтня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 23 листопада 2010 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 16 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконує.

В зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 107 939,59 грн. та судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 грудня 2019 року у задоволенні позову В задоволені позову Акціонерного Товариства Комерційний Банк«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з боку відповідача не було відповідно до ст. 202-203 ЦК України волевиявлення на укладення договору про отримання кредиту у вигляді вищевказаної заяви, а тому суд дійшов висновку, що позивач не зміг обґрунтувати доводи викладені у позовній заяві.

Коротний зміст вимог апеляційної скарги

«20» січня 2020 року Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було подано апеляційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 грудня 2019 року, відповідно до якої, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі, судові витрати стягнути з відповідача.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечення інших учасників справи

АТ КБ «ПриватБанк» не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки вважає, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.

Апелянт вказує, що законодавством встановлено, що доказування лежить на сторонах судового процесу. Зазначає, що рішення суду першої інстанції, щодо необґрунтованості позовних вимог ґрунтується на припущеннях, зо заборонено ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Позивач зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» надано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог та погашаючи заборгованість відповідач фактично визнав факт отримання ним кредитних коштів. Зазначені обставини є важливим доказом укладення та прийняття умов договору до виконання.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що позов про визнання кредитного договору недійсним у встановленому законом порядку відповідачем не заявлено і предметом судового розгляду не був. Оскільки питання щодо підписання відповідачем кредитного договору не відноситься до предмету заявленого позову, то і призначення почеркознавчої експертизи не має правового значення по даній справі.

З матеріалів справи не вбачається. а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки щодо часткового виконання відповідачем обов`язку по сплаті кредитної заборгованості, прийняття його умов до виконання.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року під головуванням судді Князюка О.В. апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 грудня 2019 року було залишено без руху у звязку з несплатою апелянтом судового збору.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.03.2020 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.07.2020 року у складі головуючого судді Князюка О.В., суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М. справу було призначеного до розгляду в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг (надалі «Умови») договір про надання банківських послуг складається з: заяви, пам`ятки клієнта, умов та правил банківських послуг, тарифів. В Умовах спеціально підкреслюється, що Пам`ятка клієнта оформлюється та є невід`ємною частиною договору у випадках оформлення та видачі карти за кредитною схемою. Матеріалами справи не підтверджується факт оформлення та ознайомлення відповідача з пам`яткою клієнта, незважаючи на те що платіжна картка, згідно заяви оформлювалась саме за кредитною схемою.

Крім того, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

У даній справі позивач стверджував, що між ним і відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій вказано, що вона разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг.

Відповідач заперечує підписання ним анкети заяви б/н від 23.11.2010 року та відповідно укладення зазначеного договору з наданням кредитних коштів.

Під час розгляду справи судом першої інстанції була призначена відповідно до ст.ст.103,104 ЦПК України судова почеркознавча експертиза, та експерту було поставлено наступне питання: чи виконано підпис у графі підпис «Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» б/н від 23 листопада 2010 року ОСОБА_1 , при цьому відповідач надав суду експериментальні зразки підпису. В свою чергу відповідно до ухвали суду, позивача було зобов`язано надати вищевказану заяву для дослідження судовому експерту. Ухвалу суду про призначення експертизи та клопотання судового експерта про надання оригіналу даної заяви, належним чином отримав представнику банку, при цьому позивач не надав оригіналу заяви від 23.11.2010 року для експертного дослідження.

З огляду а зазначене суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач ухиляється від проведення судового дослідження, що дає можливість суду встановити факт того, між позивачем та відповідачем не була укладена угода від 23.11.2010 року у вигляді Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. В ході розгляду справи позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що відповідач підписав заяву від 23.11.2010 року.

Відповідно до пункту 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5, та пункту 1. 1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених цим же наказом Міністерства юстиції України, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Цим же пунктом Інструкції передбачено проведення експертиза за фотознімками та іншими копіями об`єкта, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, однак крім об`єктів почеркознавчих досліджень.

В оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Так, в порушення вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України позивачем не доведено перед судом належними і допустимими доказами обставин, на які він посилається в позовній заяві як на підставу до задоволення позову в повному обсязі.

Застосовуючи до спірних правовідносин правила статті 1055 ЦК України, апеляційний суд зобов`язаний керуватися тим, що єдиною можливою формою кредитного договору є письмова форма, доказом дотримання якої може бути виключно оригінал такого договору.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Ненадання банком оригіналу заяви від 23.11.2010 року для експертного дослідження одночасно позбавило відповідача можливості довести обґрунтованість заперечень щодо непідписання нею такого договору, оскільки, унеможливило проведення судової почеркознавчої експертизи, для проведення якої необхідно надати оригінали документів.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Оскільки, рішення суду вимогам, викладеним у ст. 263 ЦПК України відповідає у повній мірі, тому апеляційний суд з огляду на правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість не тільки у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, обов`язок доказування і подання доказів покладено на кожну із сторін у справі і саме вони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що апелянтом жодним чином не підтверджено факту отримання відповідачем особисто кредитної картки чи кредитних коштів від АТ КБ «Приватбанк».

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги. Також, представником АТ КБ «Приватбанк» не було обґрунтовано будь-яким чином неможливості надання оригіналу анкети-заяви для проведення призначеної експертизи в суді першої інстанції.

При апеляційному розгляді усунути зазначені недоліки для повторного направлення справи до експертної установи для проведення експертизи не вдалося.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Апеляційним судом враховано положення частини десятої статті 84 ЦПК України, згідно з якою, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем було надані зразки для проведення призначеної судом першої інстанції експертизи, у суді першої інстанції, та відповідно ОСОБА_1 не ухилявся від проведення експертизи для можливості встановлення дійсних обставин справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні представником банку норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки доказів.

Враховуючи вище наведене, встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було дотримано норми процесуального та матеріального права, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на підставі ст 375 ЦПК України слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що у зв`язку з недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування тих суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.) навантаження на суддів виходить за межі фізичних можливостей.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів - всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

Судові витрати

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки колегія суддів відхилила апеляційну скаргу, судові витрати АТ КБ «ПриватБанк» за подачу апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

РЕЗУЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках передбачених п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Князюк

Судді: С.О. Погорєлова

О.М. Таварткіладзе