Провадження № 2/522/4061/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0391 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги Позивач обґрунтувала тим, що ОСОБА_4 , матері ОСОБА_5 , належала земельна ділянка, площею 0, 0391 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом ІІІ-ОД №076793 виданий на підставі рішення Одеської міської ради народних депутатів від 29.06.0999 року №165-ХХІІІ. Позивачка звернулась до нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0, 0391 га., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у чому їй було відмовлено Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.11.2016 року у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

З метою відновлення правовстановлюючих документів та отримання Дублікату Державного акту ІІІ-ОД №076793 виданий на підставі рішення Одеської міської ради народних депутатів від 29.06.0999 року №165-ХХІІІ на земельну ділянку, площею 0, 0391 га., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , позивачка отримала Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна згідно відомостей якого земельна ділянка, площею 0, 0391 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі продажу від 02.12.2016 року, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кобзар О.Ю., попереднім власником зазначено ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що частина земельної ділянки, площею 0, 0391 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 не передавалась Позивачем третій особі за договором, що свідчило б про втрату володіння цим майном із власної волі, а була незаконно та неправомірно вилучена та передана в постійне користування ОСОБА_3 , і подальше набуття права на земельну ділянку відповідачами/третіми особами є неправомірними та незаконними.

Відповідач позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення з підстав неможливості застосувати ст. 388 ЦК України у зв`язку з тим, що право власності на земельну ділянку площею 0,0391 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 було визнано за ОСОБА_6 рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2004 року по справі №2-547/2004, яке набуло законної сили, не скасовано.

В провадженні суду справа перебуває з 2018 року.

В судове засідання 04.02.2020 року позивач та представник позивача не з`явились, повідомлені належним чином, представник надала заяву про відкладення слухання справи.

В наступне судове засідання 31.03.2020 року позивач та представник позивача не з`явились, повідомлені належним чином, яке було відкладено до 23.06.2020 року, до якого позивач та представник позивача також не з`явились, представник позивача надала заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату.

В судове засіданя, яке було відкладено до 19.10.2020 року позивач та представник позивача не з`явились, представник подав заяву про відкладення слухання справи, яке було відкладено до 25.01.2021 року, до якого позивач та представник позивача не з`явились, представник подав заяву про відкладення слухання справи.

Суд ухвалою закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду по суті на 05.04.2021 року.

Позивач у судове засідання, призначене на 05.04.2021 року позивач не з`явився, представник подав клопотання про перенесення розгляду справи.

Суд визнав відсутність поважних причин неявки в судове засідання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідач у судове засідання не з`явився, представником Відповідача було надано клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши позовну заяві, відзив проти позовної заяви, пояснення Відповідача письмові докази, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 15 ЦК України забезпечено кожній особі право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання и оспорювання.

Позивач, звернувшись з позовом, вважає, що у даному випадку порушено його право як власника земельної ділянки площею 0, 0391 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, Позивач, на підтвердження позовних вимог надає договір купівлі продажу від 13.10.1993 року за №4-8197 укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №490 від 15.06.1999 року, титульний аркуш технічної документації про передачу в приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та складання Державного акту на право приватної власності на землю громадянці ОСОБА_4 , Державний акт на право приватної власності на землю від 07.10.1999 року, Постанову державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори від 25.11.2016 року, витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 25.11.2005 року, Свідоцтво про народження від 20.05.2015 року серія НОМЕР_1 , свідоцтво про смерть від 05.01.2009 року серія НОМЕР_2 , Інформацію Державного земельного кадастру від 01.12.2016 року, Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 27.06.2018 року.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, зокрема, у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно п. 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Звертаючись до суду з указаним позовом з підстави, передбаченої пунктом третім частини першої статті 388 ЦК України, Позивач просила витребувати на її користь від ОСОБА_2 спірну земельну ділянку, оскільки ця ділянка вибула з володіння поза волею Позивача.

Вирішуючи питання правомірності витребування майна у добросовісного набувача залежно від обставин, передбачених положеннями статті 388 ЦК України, Верховний Суд України у постановах від 16 вересня 2015 року у справі № 6-1203цс15 та від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15 висловив такий правовий висновок:

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Норма статті 388 ЦК України може застосовуватися як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

Згідно позовної заяви ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку зазначено, що ОСОБА_6 15.08.2003 року придбала у ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_2 .

Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено Рішення від 18.02.2004 року по справі №2-547/2004 згідно якого судом задоволено позов ОСОБА_6 , визнано за ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку 0, 0391 га, що розташована по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться на вказаній ділянці.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень представник Позивача зверталась до суду з апеляційною скаргою щодо оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2004 року, ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.11.2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2004 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 03.12.2020 року касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку, вважати неподаною та повернуто заявнику.

На час вирішення справи по суті Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2004 року, є таким, що набрало законної сили.

Отже, на час постановлення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2004 року власником земельної ділянки була ОСОБА_4 , яка згідно із матеріалами справи отримувала примірник позовної заяви ОСОБА_6 та не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Більш того вбачається, що власник ОСОБА_4 уклала договір купівлі продажу від 15.08.2003 року з ОСОБА_6 , а отже як вбачається майно було відчужене за волі власника ОСОБА_4 , що не як не кореспондуються зі ст. 388 ЦК України.

Якщо річ було продано особою, яка одержала її за договором від власника, добросовісному набувачеві, то від останнього власник не може витребувати свою річ, оскільки у цьому випадку річ вибула як з володіння власника, так і з володіння його контрагента за договором з їх власної волі, тому право власника на витребування своєї речі з незаконного володіння обмежується інтересами добросовісного набувача.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що майно вибуло з володіння власника не з її волі іншим шляхом або, що позивач була власником майна.

Фактично Позивачем заявлена позовна вимога про витребування власником майна від добросовісного набувача, але не враховано, що право витребувати майна від добросовісного набувача має лише власник, а право власності на відповідне майно у позивача відсутнє.

Оскільки на час укладення договору купівлі-продажу позивач не був власником майна, твердження його про те, що спірне майно вибуло із володіння власника поза його волею є безпідставними, а відсутність цієї ознаки виключає застосування ст. 388 ЦК України, в зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Щодо застосування строку позовної давності суд зазначає наступне:

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач у відзиві на позовну заяву порушив питання щодо застосування позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

З врахуванням того, що судом встановлено відсутність порушення права Позивача, отже відсутні підстави вирішувати питання щодо застосування приписів про позовну давність до цієї вимоги.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

З наведеного вище, суд вважає позов не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає за необхідне в задоволенні позву відмовити за недоведеністю вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 330, 388 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 15.04.2021 року.

Суддя Р.Д. Абухін

05.04.21