ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 серпня 2021 року

м. Харків

Справа № 641/6959/20

Провадження № 22-ц/818/28/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.,

Учасники справи:

стягувач - Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,

боржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків )

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересована особа Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків ) на дії та бездіяльність державного виконавця та посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року, постановлену суддею Богдан М.В., -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», звернулося до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця та посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

В обгрунтування скарги зазначає, що на виконанні міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова перебувало виконавче провадження №56597831 з примусового виконання дублікату виконавчого листа №2-2924/2009 виданого 05 червня 2018 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь філії - ХОУ AT «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №1906 від 27 червня 2007 року в сумі 14 237,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 травня 2009 року становить 109 628,60 грн. судові витрати в сумі 1 346,30грн., а всього 110 974,90грн. 11 серпня 2020 року на адресу міжрайонного відділу державної виконавчої служби документу, Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова було направлено заяву з проханням виправити помилки в постанові про відкриття виконавчого проваджені №56597831 від 20 червня 2018 року та всіх наступних документах виконавчого провадження №565978, а саме: замість «стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість у розмірі 110 974,90грн.» зазначити «стягнути з ОСОБА_1 на користь філії - ХОУ AT «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №1906 від 27 червня 2007 року в сумі 14 237,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 травня 2009 року становить 109 628,60грн.». Зазначає, що на час звернення до суду із даною скаргою заява залишилась не розглянутою, відповіді за результатами розгляду на адресу AT «Ощадбанк» не надходило. В ході телефонної розмови 10 серпня 2020 року - AT «Ощадбанк» було повідомлено про необхідність надання відповідних реквізитів для перерахування грошових коштів, які надійшли на депозитний рахунок ВДВС від ОСОБА_1

11 серпня 2020 року на адресу міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова було подано відповідну заяву із зазначенням реквізитів для перерахування грошових коштів. 26 серпня 2020 року від міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова на адресу AT «Ощадбанк» надійшли грошові кошти у сумі 4 044,53 доларів США в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 04 вересня 2020 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження АТ «Ощадбанк» стало відомо, що 18 серпня 2020 року по ВП №56597831 по виконанню виконавчої листа №2-2924/2009 виданого 05 червня 2018 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь філії - ХОУ AT «Ощадбанк» заборгованості кредитним договором №1906 від 27 червня 2007 року в сумі 14 237,48 доларів США, що за курсом НБ станом на 08 травня 2009 року становить 109 628,60грн. та судові витрати в сумі 1 346,30грн., а всього: 110 974,90грн. було закінчено на підставі п.9 ч.1ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» не зважаючи подану раніше ними заяву з прохання виправити помилки в постанові про відкриття виконавчого провадження №56597831. Зазначає, що станом на теперішній час рішення суду не виконано у повному обсязі, залишок заборгованості складає 4 711,07доларів США. Крім вказує, що в порушення норм чинного законодавства ВДВС не надіслав на їх адресу копії оскаржуваної постанови, що унеможливимо оскарження її в строки передбачені чинним законодавством.

Просить суд:

визнати незаконними та неправомірними дії чи бездіяльність міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова щодо ненадання відповіді на звернення (заяву) AT «Ощадбанк» від 11 серпня 2020 року;

визнати незаконними та неправомірними дії чи бездіяльність міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова щодо виконання судового рішення в рамках ВП 56597831;

зобов`язати міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському і Слобідському районах м. Харкова щодо виконання судового рішення в рамках ВП 56597831, усунути порушення (поновити порушене право заявника) та провести усі необхідні дії в рамках виконавчого провадження, щодо передбачені діючим законодавством.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року в задоволенні скарги ПАТ «Державний ощадний банк України» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення їх скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги, окрім обставин, які викладені у скарзі, зазначає, що оскаржувана ухвала взагалі не містить мотивувальної частини. Судом не наведено жодного мотиву для відмови в задоволенні їх скарги. Відсутня аргументація, яка стала підставою для відмови в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволення скарги суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем були вчинені всі необхідні виконавчі дії, що передбачені чинним законодавством України в рамках виконавчого провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2924/2009 виданого 05 червня 2018 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь філії - ХОУ AT «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №1906 від 27 червня 2007 в сумі 14 237,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 травня 2009 становить 109 628,60грн., судові витрати в сумі 1 346,30грн., а всього 110 974,90грн.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).

Отже, право на звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за правилами цивільного судочинства пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого згідно з ЦПК України, та його примусовим виконанням відповідним органом, а також у випадку якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується учасниками справи, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВAT «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №1906 від 27 червня 2007 в сумі 14 237,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 травня 2009 року становить 109 628,60грн., судові витрати в сумі 1 346,30грн.

На виконання вказаного рішення суду 05 червня 2018 року Комінтернівським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист №2-2924/2009.

Постановою старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 13 листопада 2009 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-29-24, виданого 07 вересня 2009 року Комінтернівським районним судом м. Харкова.

18 серпня 2020 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коник О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56597831 на підставі п.9 ч.1 ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

У скарзі ВAT «Державний ощадний банк України» зазначає, що 11 серпня 2020 року на адресу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби документу, Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ними направлялася заяву з проханням виправити помилки в постанові про відкриття виконавчого проваджені №56597831 від 20 червня 2018 року та всіх наступних документах виконавчого провадження №565978, а саме: замість «стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість у розмірі 110 974,90грн.» зазначити «стягнути з ОСОБА_1 на користь філії - ХОУ AT «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №1906 від 27 червня 2007 року в сумі 14 237,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 травня 2009 року становить 109 628,60грн.». Між тим, дана заява залишена без розгляду, відповіді за результатами розгляду на адресу AT «Ощадбанк» не надходило.

Також вказують, що 04 вересня 2020 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження АТ «Ощадбанк» стало відомо, що 18 серпня 2020 року по ВП №56597831 по виконанню вищевказаного виконавчої листа було закінчено на підставі п.9 ч.1ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» не зважаючи подану ними раніше заяву з прохання виправити помилки в постанові про відкриття виконавчого провадження №56597831.

Зазначають, що станом на теперішній час рішення суду не виконано у повному обсязі, залишок заборгованості складає 4 711,07доларів США.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно положень частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу частини 2 статті 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний:

здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Матеріали справи свідчать, що дійсно 11 серпня 2020 року ПАТ «Державний ощадний банк України» зверталося до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просило виправити помилки в постанові про відкриття виконавчого проваджені №56597831 від 20 червня 2018 року та всіх наступних документах виконавчого провадження №565978, а саме: замість «стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість у розмірі 110 974,90грн.» зазначити «стягнути з ОСОБА_1 на користь філії - ХОУ AT «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №1906 від 27 червня 2007 року в сумі 14 237,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 травня 2009 року становить 109 628,60грн.».

В зазначеній заяві ПАТ «Державний ощадний банк України» вказувало, що на примусовому виконанні міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №56597831 з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 2-2924/2009 виданого 05 червня 2018 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь філії - ХОУ AT «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №1906 від 27.06.2007 в сумі 14 237,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 травня 2009 року становить 109 628,60 грн., судові витрати в сумі 1 346,30, а всього 110 974,90 грн.

Суд визнав право Банку на стягнення заборгованості в іноземній валюті, оскільки кредит надававя в доларах США. Отже виконавчий документ буде виконаний лише після того, коли буде погашена заборгованість в розмірі 14 237,48 доларів США, або її еквівалент визначений за офіційним курсом НБУ на дату стягнення. В постанові про відкриття виконавчого провадження допущено помилку, а саме: замість стягнути з ОСОБА_1 на користь філії - ХОУ АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №1906 від 27 червня 2007 року в сумі 14 237,48 доларів СШША, що за курсом НБУ станом на 08 травня 2009 року становить 109 628,60грн. та судові витрати в сумі 1 346,30грн., а всього 110 974,92грн., зазначено «стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість у розмірі 110 974,90грн.

Разом з тим, матеріали справи не містять, та ВДВС не надано доказів надання відповіді щодо розгляду останніми вищевказаної заяви.

Вказані обставини свідчать про бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків ) щодо ненадання відповіді на звернення (заяву) AT «Ощадбанк» від 11 серпня 2020 року, а тому колегія суддів вважає за доцільне визнати таку бездіяльність неправомірною.

Що стосується вимог в частині неправомірності дій (бездіяльності) Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо виконання судового рішення в рамках ВП 56597831 та зобов`язання останнього усунути порушення (поновити порушене право заявника) та провести усі необхідні дії в рамках виконавчого провадження, щодо передбачені діючим законодавством, колегія суддів зазначає наступне.

Підставі закінчення виконавчого провадження передбачені статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, в силу п.9 ч.1 вказаної статті виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У своєму відзиві на скаргу державний виконавець зазначає, що відповідно до змісту виконавчого листа сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 складає 110 974,90грн. Оскільки ОСОБА_1 було сплачено на користь Банку заборгованість в розмірі 110 974,90грн. (згідно з виконавчим документом), тому виконавче провадження підлягає закриттю.

Разом з тим, такі доводи є помилковими.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону № 2346-ІІІ.

Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця..

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалюючи рішення у справі, Комінтернівський районний суд міста Харкова визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Такий висновок міститься у постанові Великої палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц ( № провадження 14-134цс18).

Тому головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коник О.В. установивши, що ОСОБА_1 сплатив на користь Банку лише гривневий еквівалент стягнутої з нього за рішенням суду суми в доларах, дійшов помилкового висновку про виконання судового рішення у справі № 2-2924/2009 в повному обсязі та закрив виконавче провадження передчасно.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Статтею 125 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, за результатами дослідження наявних в матеріалах справи письмових доказів, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Коник Оксани Василівни щодо закінчення виконавчого провадження №56597831 при наявності непогашеної заборгованості відповідно до винесеного рішення є також неправомірними.

За таких обставин, скарга ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає частковому задоволенню.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч1. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», - задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року - скасувати.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересована особа Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків ) на дії та бездіяльність державного виконавця та посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова щодо ненадання відповіді на звернення (заяву) AT «Ощадбанк» від 11 серпня 2020 року.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Коник Оксани Василівни щодо закінчення виконавчого провадження №56597831 при наявності непогашеної заборгованості відповідно до винесеного рішення.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова на корить Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 102грн. (дві тисячі сто дві гривні 00коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна