ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1552/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/4325/21 Категорія: 310020000 Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу - представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гудзь О.С.

розглянувши в м. Черкаси у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гудзя Олександра Сергійовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 липня 2021 року, постановлене під головуванням судді Пироженко С.А. у Соснівському районному суді м. Черкаси 05.07.2021 року, повний текст рішення складений 12.07.2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

16.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 2013 року перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.

В шлюбі народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір?ю.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивач посилається у позовній заяві, що на даний час за станом свого здоров`я вона не може працювати, а з доходів отримує лише пенсію по інвалідності. Даних коштів не вистачає, щоб крім придбання одягу та шкільного приладдя, забезпечити сину збалансоване харчування та всебічний розвиток.

ОСОБА_1 вказує у позові, що відповідач ОСОБА_2 працює за кордоном неофіційно, отримує нерегулярний та мінливий дохід, тому вона вважає, що аліменти на утримання сина мають стягуватися з відповідача у твердій грошовій сумі.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти, на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4 000 грн. (чотири тисячі гривень), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 квітня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 908 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Гудзя О.С. оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим судом першої інстанції порушено норми процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що при визначенні розміру аліментів, суд не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які свідчили б про те, що він має можливість сплачувати аліменти саме у розмірі 4000 грн., щомісячно на утримання неповнолітнього сина.

Згідно даних відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо відповідача ОСОБА_2 від 23.06. 2021 року, то він не отримав жодних доходів за період з 1 кварталу 2018 року по 1 квартал 2021 року, за виключенням подарунку від бабусі у березні 2020 року, вартістю 49 000 грн.

Також в апеляційній скарзі скаржником ОСОБА_2 вказується, що у відповідача ОСОБА_2 на утриманні є неповнолітня дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якої відповідач щомісячно перераховує грошові кошти в якості аліментів, що підтверджується свідоцтвом про народження, випискою з банківського рахунку (одержувач - ОСОБА_5 ) та заявою ОСОБА_5 в якості свідка від 14.06.2021 року.

Скаржник ОСОБА_2 посилається в скарзі, що він частково визнає позовні вимоги, а саме в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно з моменту ухвалення судового рішення і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Гудзь О.С. просить змінити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 липня 2021 року в частині визначення розміру аліментів та стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти, на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 квітня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

16 серпня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів відзиву позивачем вказується, що ОСОБА_1 вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, а судом вірно застосовано норми матеріального права.

Натомість, позивач ОСОБА_1 вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 є необґрунтованою, її доводи надумані, а тому, на думку ОСОБА_1 , апеляційна скарга має бути відхилена судом апеляційної інстанції, а рішення суду - залишено без змін.

У відзиві ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про обов`язок відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до вимог ч. 1 ст. 180 СК України, а також вважає, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітньої дитини, виходячи із засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти визначені судом у розмірі 4000 грн.

ОСОБА_1 у відзиві акцентує увага на тому, що дитині, у всякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Позивач вказує, що надана відповідачем ОСОБА_2 банківська виписка за період з 16.01.2019 року по 01.05.2021 року на загальну суму 36 100 грн., дійсно свідчить про перерахування коштів на банківський рахунок ОСОБА_5 , але вона не може бути доказом сплати аліментів, оскільки визначити цільове призначення перерахованих коштів з наданої виписки неможливо, вважає позивач.

У відзиві ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.07.2021 року у справі № 711/4325/21 - без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

За встановлених судом обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження без участі сторін на підставі наявних у справі доказів згідно вимог цивільно - процесуального закону.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи та обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вищевказаним вимогам закону.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог, приймаючи до уваги пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, та бажання позивача отримувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не працює, має непостійний мінливий дохід.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина у розмірі 4000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є здоровою, молодою, працездатною особою, такою, яка в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей. При цьому, суд задовольнив позовні вимоги частково, оскільки позивач просила суд про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5000 грн. щомісячно на утримання сина, з чим районний суд не погодився, так як прийшов до висновку, що такий розмір аліментів є завищеним позивачем, а в порушення вимог 81 ЦПК України вказаний розмір аліментів не доведено належними та допустимими доказами позивачем, що саме є необхідність стягнення такого розміру аліментів та матеріальна можливість сплачувати відповідачем аліментів у вказаному розмірі.

Колегія суддів апеляційного суду не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не повністю відповідають обставинам справи та вимогам закону, так як судом не враховано всіх обставин справи, доводам відповідача не дано належної оцінки, тому суд невірно визначився із розміром аліментів на утримання сина, не прийнявши до уваги, що у відповідача на утриманні є ще одна неповнолітня дитина - дочка, яка також має право на належне утримання від батька, що слід враховувати при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню, оскільки в утриманні дитини мають брати участь обоє батьків, тому позивач має також забезпечувати матеріально сина, що передбачено вимогами закону.

За таких обставин, вказані порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права є підставою для зміни рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції в шлюбі у сторін : ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 (а. с. 6).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу син ОСОБА_3 , проживає з матір`ю, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання від 05.04.2021 року № 9748076, та від 07.04.2021 року № 9790391 ( а. с. 9, 10 ).

Звертаючись в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, позивач ОСОБА_1 посилається, що відповідач ОСОБА_2 не приділяє належної уваги своїй дитині, не дбає про її матеріальне благополуччя й розвиток, практично не займається вихованням й утриманням дитини. Позивач вважає, що дитині, у всякому разі повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а вона самостійно вище вказаний рівень не може забезпечити, оскільки за станом здоров`я не працює і отримує мізерну пенсію, як інвалід 3 групи. Тому позивач ОСОБА_1 вважає, що є необхідність надання відповідачем ОСОБА_2 матеріальної допомоги спільній неповнолітній дитині, посилаючись на встановлений законодавством обов`язок батька утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 3 статті 51 Конституції України визначено, що сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статей 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров?я та матеріальне становище дитини; стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому, слід враховувати, що у разі спору, суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п?ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 просить стягувати аліменти з ОСОБА_2 на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову, тобто з 16.04.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі вказує, що згоден сплачувати аліменти, посилається, що добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина, надаючи в підтвердження виписку із рахунку ПриватБанку про перерахування коштів в якості аліментів на утримання сина, але не погоджується із розміром аліментів, які просить стягувати позивач, та які стягнуто судом у розмірі 4000 гривень щомісячно. Відповідач ОСОБА_2 згоден сплачувати по 2000 гривень щомісячно, оскільки сплачує аліменти на утримання ще однієї неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Задовольняючи позовні вимоги частково, та визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 4000 грн., суд першої інстанції прийшов до висновку, що даний розмір аліментів відповідатиме забезпеченню потреб дитини.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що районний суд не врахував всіх обставин справи, визначаючи саме такий розмір аліментів у 4000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки судом першої інстанції не наведено мотивів визначення саме такого розміру аліментів, так як доказів на підтвердження стабільності доходу відповідача сторонами не надано під час розгляду справи.

Суд першої інстанції також не з?ясував при визначенні розміру аліментів матеріальне становище платника аліментів, не звернув уваги на позицію відповідача ОСОБА_2 щодо заявлених позовних вимог, оскільки відповідач не заперечував проти стягнення аліментів, але вказував, що має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, якій також необхідна його матеріальна допомога, тому просив врахувати наявність на утриманні ще однієї дитини та стягувати щомісячно по 2000 гривень.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд враховує, що цей розмір повинен бути не меншим мінімального розміру аліментів на одну дитину, і не може бути меншим, ніж п?ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та слід врахувати індексацію відповідно до закону, але судом вказані вимоги не були прийняті до уваги, так як суд визначив розмір аліментів у завищеній сумі 4000 гривень, не навівши відповідних обґрунтувань, та не давши оцінки доводам відповідача щодо розміру стягнення аліментів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що районний суд не звернув уваги на відсутність доказів про доходи сторін, оскільки позивач зазначає, що є інвалідом 3 групи та отримує пенсію, але її розмір не вказує, довідка в матеріалах справи відсутня про доходи позивача. Відповідач ОСОБА_2 у відзиві посилається, що не працює, має непостійний мінливий дохід, надає довідку, що не отримував доходів протягом з січня 2019 року по травень 2021 року, але надає виписку із банківського рахунку про перерахування коштів на утримання як сина, так і дочки в якості аліментів, на що районний суд не звернув належної уваги.

За таких обставин, апеляційний суд, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, встановлені обставини справи не може погодитись із висновком суду першої інстанції, що розмір аліментів, який стягнуто судом першої інстанції з відповідача ОСОБА_2 на утримання дитини відповідає обставинам справи та матеріальним доходам сторін, оскільки не лише батько, а й мати дитини повинні забезпечувати належний рівень утримання та виховання неповнолітнього сина, а визначений судом розмір 4000 гривень при наявності на утриманні відповідача ще однієї неповнолітньої дитини та відсутність даних про постійний дохід відповідача не дають підстав для стягнення 4000 гривень щомісячно на утримання однієї дитини, так як батько повинен забезпечувати належний рівень обох дітей. Тому розмір аліментів, визначений районним судом у розмірі 4000 гривень підлягає зменшенню до 2 200 грн., з врахуванням того, що розмір аліментів є не меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та мати дитини також зобов`язана надавати відповідне утримання синові.

Як зазначалося раніше, судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров?я та матеріальне становище дитини; стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду в суді апеляційної інстанції даної справи, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що при зверненні в суд з даним позовом, ОСОБА_1 не надала належних доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані про заробітну плату відповідача ОСОБА_2 та будь-які отримані ним інші доходи, які б давали можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 5000 грн., які просила призначити позивач, але суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог та стягнення 4000 грн. , які визначив суд першої інстанції, не врахувавши всіх обставин справи, та вимог закону при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню згідно заявлених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не було враховано, що у відповідача ОСОБА_2 на утриманні є ще одна дитина, дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_3 (а. с. 28) та добровільною сплатою коштів на утримання дочки на користь її матері.

Також судом першої інстанції не було враховано та не надано належної правової оцінки, що згідно даних відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_2 від 23.06.2021 року, відповідач ОСОБА_2 не отримав жодних доходів в період з 1 кварталу 2018 року по 1 квартал 2021 року, за виключенням подарунку від бабусі в березні 2020 року, вартістю 49 000 грн.

З урахуванням вищевикладених обставин, положень ст.ст. 180,182 СК України та принципів розумності й справедливості, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визначити у розмірі 2200 грн. щомісячно, до повноліття дитини, що не позбавляє сторін права у разі зміни їх матеріального становища відповідно звертатись з позовом в суд щодо збільшення чи зменшення розміру аліментів, враховуючи обставини та вимоги закону щодо зміни розміру аліментів, які кожна із сторін повинна довести належними доказами.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що розмір аліментів 2200 грн. відповідає принципам розумності, рівності прав дітей, можливості сплати аліментів батьком у вказаному розмірі, приймаючи до уваги спільне виконання обома батьками: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свого обов`язку щодо утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття.

Такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним та мінімально необхідним для забезпечення потреб неповнолітньої дитини та відповідатиме платоспроможності самого відповідача.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду враховує рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини.

Приймаючи до уваги, що ні позивач, ні відповідач належним чином не обґрунтували розмір аліментів, який на їх думку, підлягає стягненню на утримання неповнолітнього сина, зважаючи на часткове визнання позову відповідачем, з врахуванням найкращих інтересів дитини, визначеного у статті Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень, апеляційний суд вважає, щодоводи апеляційної скарги є обґрунтованими в частині щодо визначення розміру аліментів судом, тому вимоги апеляційної скарги щодо зміни рішення суду підлягають задоволенню, однак не в повному обсязі, а частково, враховуючи, що апеляційний суд задовольнив вимоги в іншому розмірі, ніж просила позивач та відповідач у заявлених позовних вимогах та вимогах апеляційної скарги відповідача.

Інші доводи, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, не свідчать про помилковість визначеного розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, які змінено апеляційним судом, та не дають підстав для задоволення вимог апеляційної скарги в повному обсязі.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб неповнолітньої дитини, врахувавши, що відповідач ОСОБА_2 за віком є молодою працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров?я, потреби у лікуванні або ж суттєвих змін у сімейному стані, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на дитину у відповідному розмірі, суду не надав. Відсутність доходів за попередній період та не працевлаштування відповідача не дають підстав для звільнення його від сплати аліментів, приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 добровільно надає матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 2000 гривень щомісячно на утримання сина до повноліття сина.

Тому, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліментів, на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 200 грн. (дві тисячі двісті гривень), щомісячно, яка підлягає індексації, починаючи з 16 квітня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК рішення суду про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 908 гривень, оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору.

Судові витрати за надання правової допомоги адвокатами сторін покласти на сторони, оскільки судом задоволено частково позовні вимоги, тому витрати підлягають відшкодуванню пропорційно задоволених вимог, а сторонами не підтверджено розмір понесених судових витрат та не надано відповідних розрахунків за надання правової допомоги адвокатами. Отже, судові витрати за правову допомогу, понесену кожною із сторін, покласти на сторони.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гудзя Олександра Сергійовича - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - змінити, прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів з 4000 гривень до 2200 гривень, визначити, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 200 грн. (дві тисячі двісті гривень), з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 16 квітня 2021 року, до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати за судовий збір в розмірі 908 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко