Справа № 372/468/21
Провадження № 2-782/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Сокол О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича про визнання права власності та зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 ідеальних частки нерухомого майна: квартири за адресою: АДРЕСА_1 та зняти арешт, накладений на 1/2 ідеальних частки нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича від 08.12.2020 року у виконавчому провадженні № 63856973 (зведене виконавче провадження № 63862571) з примусового виконання виконавчого листа № 752/744/14-ц, виданого 27.01.2017 року Голосіївським районним судом міста Києва.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Чучкова М.О. перебуває зведене виконавче провадження № 63862571 з примусового виконання виконавчих листів № 752/744/14-ц виданих Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості із ОСОБА_5 в рамках даного виконавчого провадження 08.12.2020 року винесено постанову, якою накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_5 - спірну квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 05.02.2021 позивачу стало відомо, що спірна квартира виставлена на електронні торги. Вважає, постанову про накладення арешту, так і про проведення процедури примусової реалізації на прилюдних торгах незаконними, оскільки 1/2 частки вказаної квартири належить йому, так як квартира придбана під час зареєстрованого шлюбу із ОСОБА_5 . Позивач не надавав нікому ніколи ніякої згоди на вчинення будь-яких дій зі спірним нерухомим майном. У зв`язку із накладеним арештом, позивач не може вільно розпоряджатися належним йому на праві власності майном.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12.02.2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

16.03.2021 року ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

26.04.2021 року представником відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у позові, оскільки вважає її необґрунтованою та поданою з метою ухилення від виконання рішення суду та у зв`язку із зловживанням процесуальними правами. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , як чоловік позичальника, та особа, яка надавала згоду на отримання кредиту в інтересах сім`ї, ухиляються від виконання рішення суду, що набрало законної сили, чим заподіюють істотної шкоди відповідачу. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був штучно створений спір про поділ майна, який у свою чергу завуальований під спір про визнання права власності. Відтак поділ спільного майна подружжя та визначення за ОСОБА_4 права на частку у спільному сумісному майні подружжя, порушує права та законні інтереси Товариства. Поділ спільного майна подружжя не може використовуватись учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу.

13.05.2021 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з наведених у позові підстав.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позов.

Інші сторони в судове засідання не з`явились

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, встанови наступні обставини.

14 червня 1996 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис № 121 від 14.06.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, що міститься в матеріалах справи.

Під час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 придбано у власність нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу квартири від 06.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2145.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м, Києва від 19 травня 2014 року по справі №752/744/14-ц позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами було задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № 001/3855/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) від 05 квітня 2006 року станом на 03 грудня 2013 року в розмірі 4 740 (чотири тисячі сімсот сорок) грн. 87 коп., суму заборгованості за кредитним договором № CL-002/982/2007 від 06 листопада 2007 року станом на 05 грудня 2013 року в розмірі - 1 284 602 (один мільйон двісті вісімдесят чотири тисячі шістсот дві) грн. 35 коп., суму заборгованості за кредитним договором № CL-002/984/2007 від 06 листопада 2007 року станом на 05 грудня 2013 року в розмірі 144 059 (сто сорок чотири тисячі п`ятдесят дев`ять) грн. 26 коп.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 30 березня 2016 року по справ № 22- ц/796/4223/2016 апеляційну скаргу ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_5 задоволено частково. Скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 травня 2014 року та стягнуто з Відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»: суму заборгованості за кредитним договором № 001/3855/06 від 05 квітня 2006 року станом на 03 грудня 2013 року у розмірі 4 740,87 грн.; суму заборгованості та пені за кредитним договором № CL-002/982/2007 від 06 листопада 2007 року станом на 05 грудня 2013 року у розмірі 244 626,24 грн.; суму заборгованості за кредитним договором № PL-002/984/2007 від 06 листопада 2007 року станом на 05 грудня 2013 року в розмірі 8 375,99 грн.; судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

З метою примусового виконання вказаного вище судового рішення Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи № 752/744/14-ц від 27.01.2017 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.02.2019 року за виконавчим листом № 752/744/14-ц від 27.01.2017 року замінено стягувача з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Вердикт Капітал».

08.12.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. у виконавчому провадженні № 63856973 з примусового виконання виконавчого листа № 752/744/14-ц, виданого 27.01.2017 року Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" суми заборгованості за кредитним договором № 001/3855/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) від 05.04.2006 року станом на 03.12.2013 року у розмірі 4 740,87 грн. накладено арешт на нерухоме майно Боржника - ОСОБА_5 : трикімнатну квартиру, загальною площею (кв.м): 72,6, житлова площа (кв.м): 47,3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявність арешту на вказаному нерухомому майні також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.02.2021 року №243431493.

Відповідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За загальним правилом застосування презумпції згідно зі ст. 60 СК України майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Особа, яка порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Аналогічні висновки містяться в Постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 553/3370/14-ц та від 18 липня 2018 року у справі № 401/1221/16-ц. Тому, дотримуючись положень ст.263 ЦПК України, суд вважає за необхідне враховувати дані висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права в спірних правовідносинах.

Статтею 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути: будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 73 СК України за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 р. N 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" вирішуючи питання про належність описаного та арештованого майна, суди повинні керуватися нормами цивільного та сімейного законодавства, які діяли на час придбання майна, що регулюють право власності та його захист. При розгляді позову одного з подружжя про зняття арешту з належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя судам необхідно враховувати, що відповідно до статей 60, 70 Сімейного кодексу України (далі - СК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і в разі його поділу їх частки є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналіз наданих доказів та вищенаведених норм дає підставу встановити, що трикімнатна квартира, загальною площею (кв.м): 72,6, житлова площа (кв.м): 47,3 за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

За таких обставин, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про зняття арешту, накладеного на 1/2 ідеальних частки нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , слід зазначити наступне.

Як вбачається з нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. заяви ОСОБА_4 від 03.11.2007 року зареєстрованої в реєстрі №7355 позивач дав згоду своїй дружині ОСОБА_5 на заставу автомобіля SUZUKI, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підписання кредитного договору з ЗАТ «ОТП БАНК» та отримання грошей за цим договором. При цьому останнім зроблено заяву, що такі правочини відповідають інтересам сім`ї та він погоджується з тим, щоб умови договорів (у т.ч. сума договорів) визначалася дружиною самостійно.

Згідно матеріалів справи виконавчі документи, які знаходяться на виконанні приватного нотаріуса, які видані на підставі рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитними договорами, зокрема, згода на укладення яких надана позивачем ОСОБА_4 та яким фактично визнано, що вони укладені в інтересах сім`ї.

Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на її майно, та її чоловіка, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленійВерховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18).

Таким чином, зняття арешту із частини спірної квартири може порушити права інших осіб, які є стягувачами у виконавчому провадженні, де відповідач є боржником.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд не вбачає.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 354-356 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 1437 грн. з кожного.

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ТОВ «Вердикт Капітал», місцезнаходження 04053, м.Київ, вул.Кудрявський узвіз 5-Б, .

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович, адреса: 07300, Київська область, м.Вишгород, вул.Шолуденка буд.19

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 26 серпня 2021 року.

Суддя Т.В. Проць