Справа № 308/9826/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Кинів О.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої іншим ушкодженням здоров"я на об"єкті громадського харчування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої іншим ушкодженням здоров"я на об"єкті громадського харчування.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що в порушення вимог ст. ст. 4,5,10,15 Закону України та ст. 1187, 1195 ЦК України при наданні 14.08.2020 року послуги, що зафіксовано в Журналі реєстрації наданих послуг з прокату б/у електросамоката при кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , йому як споживачу даної послуги не надали необхідної та достовірної інформації щодо експлуатації електросамоката, як джерела підвищеної небезпеки, а саме необхідної інформації з техніки безпеки та правил експлуатації даного електросамоката, що призвело до нещасного випадку в результаті якого він отримав забій підборіддя, лівої кисті руки, мяких тканин правої щоки та струс мозку. Позивач зазначає, що він зазнав фізичного болю і страждань та поніс значні витрати на лікування. А тому просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 власника мережі кафе-барів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 10 000.00 грн. за завдані йому збитки на лікування та моральну шкоду.

В подальшому позивач збільшував та уточнив позовні вимоги та відповідно до заяви від 05.05. 2021 року просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 власника мережі кафе-барів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », Yeah-Not понесені витрати на лікування у розмірі 15000,00 грн. та 5000,00 грн. за завдану моральну шкоду.

У судовому засіданні позивач збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та, з підстав наведених в позові, просив їх задовольнити .

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, зазначивши, що проти позовних вимог ОСОБА_1 вони заперечують у повному обсязі згідно викладеної позиції у письмовому відзиві. Просили у задоволенні позову відмовити.

У поданому на позовну заяву відзиві представник відповідача посилається на те, що позивачем не надано жодних доказів отримання ним 14.08.2020 року від ФОП ОСОБА_2 послуг з прокату електросамокату чи взагалі здійснення ФОП ОСОБА_2 підприємницької діяльності з прокату електросамокатів за вказаною адресою. Також зазначає, що голослівним є також посилання позивача на наявність певного журналу реєстрації з надання таких послуг саме відповідачем . Крім того , позивачем , всупереч вимогч.3ст.12 та ч.1ст.81 УПК України , не надано суду жодних доказів на підтвердження претензійного спілкування позивача з відповідачем чи повідомлення у будь-який спосіб про падіння з такого електросамокату, фіксування такого факту у передбачений чинним законодавством спосіб, доказів отримання позивачем певних травм від такого падіння, тощо. Відсутні докази того, що позивач звертався за медичною допомогою та подальшим лікуванням саме внаслідок, падіння з електросамокату. Не надано суду доказів проведення Головним управлінням Держпродспоживслужби в Закарпатській області відповідної перевірки фактів викладених позивачем у своєму зверненні від 20.08.2020 року та подальшим прийняттям відповідного рішення таким суб"єктом владних повноважень відносно відповідача в частині здійснення ним підприємницької діяльності.

Заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» просить стягнути з відповідача 15000,00 грн. за понесені витрати на лікування та 5000,00 грн. за завдану моральну шкоду, стверджуючи, що внаслідок ненадання йому інформації з техніки безпеки та правил експлуатації електросамокату він отримав травми забій підборіддя, лівої кисті руки, мяких тканин правої щоки та струс мозку.

Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ст. 1 Закону)

Згідно з п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Згідно з п. 3 ч.7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило заподіяння шкоди життю, здоров`ю або майну споживача - споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) вимоги, передбачені законом, а також вимагати відшкодування збитків, завданих природним об`єктам, що перебувають у його володінні на праві власності або на інших підставах, передбачених законом чи договором.

Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди

Проте, позивачем не надано доказів укладення з відповідачем договору з надання послуги по прокату електросамокатів.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач зазначає, що надання йому відповідачем 14.08.2020 року послуги з прокату електросамокату зафіксовано в Журналі з реєстрації наданих послуг з прокату б/у електросамоката при кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, у відзиві на позовну заяву представник відповідача взагалі заперечує здійснення ФОП ОСОБА_2 діяльності з надання послуг прокату електросамокатів.

Правом на витребування доказів, у підтвердження заявлених вимог, зокрема укладення з відповідачем 14.08.2020 року договору на надання послуг з прокату електросамокатів, позивач не скористався.

Як вбачається з довідки КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради від 19.08.2020 року № 198, наданої позивачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 17.08.2020 року по 19.08.2020 року знаходився під наглядом лікувального закладу з діагнозом: забій та поверхневі ссадини в ділянці правої щоки, губ, лівої кисті. Забій та гематома підборіддя справа, без порушення функції. Однак така, довідка не може слугувати підтвердженням отримання позивачем вказаних травм саме внаслідок події яка відбулася , на яку він вказує.

Також до позовної заяви позивачем долучено заяву від 20.08.2020 року подану ним до ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області з вимогою провести перевірку кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке знаходиться в АДРЕСА_1 , з приводу не надання йому достовірної та необхідної інформації щодо експлуатації електроскутера, що призвело до отримання ним тілесних ушкоджень та невидачі розрахункового чека за придбану послугу. Однак, даних щодо результатів розгляду вказаної заяви позивачем суду не надано.

Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищенаведене суд констатує, що відповідачем не надано жодних доказів надання йому відповідачем 14.08.2020 року послуг з прокату електросамокату та отримання ним внаслідок цього травм, а отже не доведено обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини висловлену у п.29 Рішення від 09.12.1994р. у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) у якому суд зазначив, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні збільшеного позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої іншим ушкодженням здоров"я на об"єкті громадського харчування- відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук